Справа № 372/6168/24
Провадження № 1-кп-144/25
В И Р О К

іменем України

06 лютого 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001877 від 27.09.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Обухів Київської області, громадянин України, з середньою освітою,офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2024 приблизно о 11 годині 29 хвилині, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу приміщення магазину «ОНІКС 2002», що розташований за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Миру, № 8, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2101-ІХ та в подальшому продовжено відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачування, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон Samsung Galaxy M15 5G сірого кольору, який належить ОСОБА_5 , після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 спричинено потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7 366, 08 гривень (сім тисяч триста шістдесят шість гривень 08 копійок).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро покаявся у вчиненому, підтвердив фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Представник потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України, задовольнити цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування 7366,08 грн. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у провадженні, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд обмежився допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів в рамках даного кримінального провадження.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена, а його умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані по ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, не навчається, з місця проживання характеризується негативно, про що свідчать: характеристика, надана Ст ДОП Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_7 , довідки Комунального некомерційного підприємства «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 17.10.2024 року № 703 та від 14.10.2024 № 742, вимога щодо судимості та його свідчення.

При призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК України суд враховує конкретні обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , встановлено вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в його мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Крім того, з урахуванням обставин справи, у тому числі того, що предметом злочину є мобільний телефон вартістю 7 366, 08 гривень, наявності обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який щиро покаявся, висловив свій жаль з приводу вчиненого та висловив бажання відшкодувати матеріальну шкоду потерпілому у майбутньому, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, думку потерпілого, представник якого просив позбавити волі обвинуваченого оскільки той не відшкодував завдану шкоду, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На переконання суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо заявленого цивільного позову суд приходить наступних висновків.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_5 7 366,08 грн. матеріальної шкоди, однак заперечував щодо стягнення моральної шкоди у сумі 50000,00 грн.

Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно до положень ст. ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ч. 1 ст. 1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди зазначається, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди у розмірі 7366,08 грн., оскільки обвинувачений викрав у потерпілого мобільний телефон Samsung Galaxy M15 5G сірого кольору, який належить потерпілому, після чого обвинувачений з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

ОСОБА_4 не було відшкодовано завдану потерпілому майнову шкоду у розмірі 7366,08 грн.

Отже, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого 7366,08 грн.матеріальної шкоди, яка залишилася не відшкодованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Окрім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Верховний Суд України в п. 1 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

У пункті 9 Постанови № 4 Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Окрім цього, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

До такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання, та у зв`язку з чим він поніс, і чим обґрунтовується розмір компенсації.

В обґрунтування моральної шкоди представник потерпілого посилається на те, що ОСОБА_4 впродовж тривалого часу не відшкодовує завдану ним матеріальну шкоду, безпринципно та цинічно уникає відповідальності у зв`язку з чим ОСОБА_5 був змушений витрачати власні кошти із сімейного бюджету на придбання нового телефону.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 , а також наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 , суд враховує характер правопорушення, глибину моральних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_5 внаслідок злочину, а також вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що 10 тис. грн. буде достатньою сумою відшкодування завданої потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди.

Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не призведе до безпідставного збагачення потерпілого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 7366,08 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди.

Речові докази: DVD-R диск та відповідь на запит ПОВНЕ ТОВАРИСТВО ЛОМБАРД ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ІНТЕР-РІЕЛТІ І КОМПАНІЯ від 09.10.2024 року № 2208 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1