Справа № 215/2243/25
УХВАЛА
02 квітня 2025 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуваючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 22.11.2022 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав законної сили 23.12.2022;
- 04.03.2024 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 22.11.2022 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 роки 1 місяць. Зараховано строк із 07.09.2023 по 04.04.2024 року. Вирок набрав законної сили 03.04.2024;
- 19.03.2024 Личаківським районним судом міста Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених за даним вироком та вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2024 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Зараховано в строк покарання часткове відбуте покарання за попереднім вироком. Строк відбуття покарання обчислювати з часу тримання під вартою з 07.09.2023 року. Вирок набрав законної сили 23.04.2024. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24.09.2024 умовно-достроково звільнений на строк 4 роки 1 місяць 14 днів на підставі ст. 81-1 КК України,
Клопотання обґрунтоване тим, що 27 вересня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 271 солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти ШКВАЛ ВОС-103061А, військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому 30.09.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 274 солдата ОСОБА_4 увільнено від раніше займаної посади та зараховано у розпоряджання командира військової частини НОМЕР_2 на посаду курсанта 2-ї навчальної роти зведеного навчального батальйону «Грант-3».
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця.
Крім цього, відповідно до п.п.2.1, 2.3.2, 13.1, 14.1 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них», яка затверджена наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, п. 2 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» встановлено, що дозвільна система та органи внутрішніх справ здійснюють дозвіл громадянам на придбання, зберігання, перевезення й використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, вибухових речовин тощо.
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення, зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , але самовільно залишив військову частину, маючи злочинний умисел, 31.03.2025 приблизно о 02.00 годині, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , дістав із власного рюкзаку (згідно з актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №190) ймовірно гранату РГД-5 та знаходячись в громадському місці біля вищезазначеного будинку, демонструючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих норм поведінки та моральності в суспільному житті, в порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, бажаючи самоствердитись та протиставити себе іншим громадянам, суспільству, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тримаючи ймовірно гранату РГД-5 в руках, попередньо вийняв запобіжне кільце, таким чином привів гранату в бойову готовність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння кинув її на землю біля будинку №7 по вулиці Володимира Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу здійснивши вибух, чим створив реальну загрозу життю та здоров`ю цивільного населення.
Після цього, на місце події прибули працівники поліції та з метою проведення повного, всебічного досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, в період часу з 06 год. 18 хв. до 07 год. 00 хв. 31.03.2025 слідчим СВ ВП №5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 із застосуванням фотофіксації, проведено огляд місця події біля будинку №7 вулиці Володимира Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу, в ході якого було виявлено та вилучено: металеву скобу, магнітний збір з місця вибуху.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
31.03.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а тому обізнаний у формах та методах проведення досудового розслідування і усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що, в свою чергу, може унеможливити забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Крім того, підозрюваний, не дивлячись на його увільнення від зайнятої посади, офіційно залишається військовослужбовцем та має на руках військовий квиток з зазначенням місцем проходження військової служби та у випадку перевірок на блок-постах або будь-яких інших перевірок має змогу його пред`явити, що дозволяє йому вільно переміщатись по території України. ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і наслідки для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 , від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні українській владі. З метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, фактично може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад інших кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 407-408 КК України.
Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, 24.09.2024 умовно-достроково звільнився з установи виконання покарань на строк 4 роки 1 місяць 14 днів та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у період умовно-дострокового звільнення, що беззаперечно вказує на схильність останнього до вчинення кримінально-караних діянь та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний причетність до скоєного визнав, проти заявленого клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заперечував та просив повернути його до військової частини.
Захисник підозрюваного підтримала позицію останнього, зауваживши на недоліки змісту самого клопотання, а також зазначила, що ризики, вказані прокурором, є надуманими і суб`єктивною думкою самого прокурора. Крім того, просила врахувати, що підозрюваний виконував бойові завдання, що вплинуло на його психологічний стан, тому просила застосувати до нього особисте зобов`язання.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий та прокурор обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку підозрюваного та захисника, слідчий суддя приходить до наступного.
31.03.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 на посаді курсанта 2-ї навчальної роти зведеного навчального батальйону «Грант-3», який на момент вчинення кримінального правопорушення, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , 31.03.2025 приблизно о 02.00 годині перебуваючи біля будинку №7 по вулиці Володимира Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу, дістав з власного рюкзаку (згідно акту перевірки об`єкта на явність вибухових матеріалів №190) ймовірно гранату РГД-5 та знаходячись в громадському місці, біля вищезазначеного будинку, демонструючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих норм поведінки та моральності в суспільному житті, бажаючи самоствердитись та протиставити себе іншим громадянам, суспільству, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тримаючи ймовірно гранату РГД-5 в руках, попередньо вийняв запобіжне кільце, таким чином привів гранату в бойову готовність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, кинув її на землю біля будинку №7 по вулиці Володимира Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу, здійснивши вибух, чим створив реальну загрозу життю та здоров`ю цивільного населення.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Обставинами та доказами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України є: дані протоколу огляду місця події, а саме ділянки місцевості яка розташована позаду будинку АДРЕСА_2 ; протоколу огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка знаходиться поблизу будинку №7 по вулиці Володимира Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу; акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 191 від 31.03.2025; акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 190 від 31.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 ..
Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дає підстави вважати, що обставини, з якими пов`язані події кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування.
В наданому на розгляд слідчого судді клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та доданих до нього матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.
При розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою слідчий суддя враховує, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:
- ризик переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки підозрюваний усвідомлює, що він вчинив умисний злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні злочину, в якому він підозрюється. Зокрема, санкція злочину та невідворотність вказаного покарання можуть спонукати останнього до переховування. Також слідчим суддею було встановлено, що підозрюваний самовільно залишив розташування військової частини, що також свідчить про його можливість переховування і від суду;
- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_4 (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останній, не маючи стійких соціальних та трудових зв`язків та будучи неодноразово судимим, 24.09.2024 умовно-достроково звільнився з установи виконання покарань на строк 4 роки 1 місяць 14 днів та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у період умовно-дострокового звільнення, що беззаперечно вказує на схильність останнього до вчинення кримінально-караних діянь та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих матеріалів враховує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, враховує наявні ризики щодо особи підозрюваного, який неодноразово засуджений та враховує, що останній підозрюється у вчиненні злочину, характер якого свідчить про нестійке сприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, вчиняє злочини у період, коли в державі введено воєнний стан, перебуваючи неізольованим від суспільства може продовжити вчиняти аналогічні злочини, так як останній неодноразово вчиняв злочини, однак на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
З огляду та вищевикладене слідчий суддя дійшов висновку, що обрання відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, іншого запобіжного заходу, що не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та всебічне, повне та об`єктивне проведення досудового розслідування у розумні строки.
Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені у відповідності до ст.ст.177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу з урахуванням тих обставин, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу. Також доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Враховуючи, що ОСОБА_4 було затримано 31.03.2025 та в той же день йому було оголошено про підозру, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного слід застосувати з дня його фактичного затримання 31.03.2025, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Зважаючи на обставини цього клопотання та досліджені матеріали, беручи до уваги характер дій, інкримінованих підозрюваному, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя
Застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи його з 31.03.2025 по 29.05.2025 включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя