Провадження № 1-в/638/33/25
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року,

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якого діє адвокат ОСОБА_4 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив декриміналізувати дії ОСОБА_5 , вчинені за епізодами, які мали місце 05.08.2018, 08.08.2018, 09.08.2018, 10.08.2018, 18.08.2018, 20.08.2018, 23.08.2018 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а також 24.08.2018 за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України. Також захисник просив призначити засудженому більш м`яке покарання за епізодом від 09.04.2018 за ч. 3 ст. 185 у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав частково, а саме в частині декриміналізації. В частині призначення більш м`якого покарання за епізодом від 09.04.2018 просив відмовити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

За змістом вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 :

05.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 901,33 грн.;

08.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 901,33 грн.;

09.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 901,33 грн.;

10.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 901,33 грн.;

18.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 1178,66 грн.

20.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 901,33 грн.

23.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 936,00 грн.

24.08.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому міг завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 936,00 грн.

Зазначені епізоди на день вчинення правопорушення не перевищували розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на 2018 рік для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, що ОСОБА_5 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 за епізодами: 05.08.2018, 08.08.2018, 09.08.2018, 10.08.2018, 18.08.2018, 20.08.2018, 23.08.2018, 24.08.2018 завдав або намагався завдати матеріальну шкоду потерпілим за кожним з епізодів злочинної діяльності на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння злочинів, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_5 звільняється від покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року, суд вважає за можливе виключити з вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року посилання на приписи ч.1 ст. 70 КК України.

Також, у той же час, ОСОБА_5 вважається засудженим за інше діяння, кримінальна караність якого законом не усунута (епізод: 09.04.2018 - за ч. 3 ст. 185 КК) розмір покарання за вказане діяння визначений судом при ухваленні вироку.

Щодо призначення більш м`якого покарання за вказаним епізодом, суд зазначає, що на стадії виконання вироку суд не може вирішити питання щодо призначення більш м`якого покарання, адже прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України виключно під час судового провадження, а його постановлення в порядку ст.ст.537,539 КПК України не передбачено (п. 13 ч. 1 ст. 537КПК України дає право суду під час виконання вироку вирішувати лише питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання на підставі ч.2 і ч.3 ст.74 КК України).

За таких обставин, клопотання засудженого є таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

ухвалив:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року задовольнити частково.

Привести вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, а саме виключити з вироку суду обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України за епізодами, які мали місце 05.08.2018, 08.08.2018, 09.08.2018, 10.08.2018, 18.08.2018, 20.08.2018, 23.08.2018, та у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 ст. 15 ч.3 статті 185 Кримінального кодексу України, яке мало місце 24.08.2018 року.

Виключити з вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року посилання на приписи ч.1 ст. 70 КК України, щодо призначення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В іншій частині відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складений 30.01.2025.

Суддя ОСОБА_1