Кримінальне провадження №629/1059/25
Номер провадження 1-кп/629/142/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №10000015 від 02.01.2025, яке надійшло з Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 14.02.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Українка, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, старшого сержанта, командира інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 по мобілізації, перебуваючи на посаді командира зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_3 , у жовтні 2024, поблизу с.Золота Нива Великоновосілківської селищної громади Волноваського району Донецької області, точну дату та місце в ході судового слідства не встановлено, знайшов у місці проведення бойових дій 626 патронів калібру 5,45х39 та 29 патронів калібру 7,62х39, тим самим придбав вищевказані боєприпаси, які помістив до свого рюкзаку та почав зберігати.

09.10.2024 ОСОБА_4 виїхав з місця проведення бойових дій. 12.01.2025 ОСОБА_4 , перемістивши патрони з рюкзаку до відра, в якому знаходились 626 патронів калібру 5,45х39 та 29 патронів калібру 7,62x39, об 23-00 год. автомобілем вирушив з місця дислокації ВЧ НОМЕР_3 до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на вихідні.

13.01.2024 о 3-00 год. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів, маючи при собі пластикове відро, в якому знаходились 626 патронів калібру 5,45х39 та 29 патронів калібру 7,62х39, прибув за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому переніс відро з вищевказаними патронами до належного йому приміщення гаражу № НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 , тим самим продовжив зберігання вищевказаних боєприпасів.

13.01.2025 у період часу з 07-43 год. до 10-03 год. під час обшуків, за адресою: АДРЕСА_1 та в приміщенні гаражу АДРЕСА_3 , старшим слідчим Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 було виявлено та вилучено 626 патронів калібру 5,45х39 та 29 патронів калібру 7,62х39, які ОСОБА_4 зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно проведених судових експертиз надані на дослідження патрони в кількості 626 шт. є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети). Надані на дослідження патрони виготовлені промисловим способом (РФ, СРСР) та є бойовими припасами, надані на дослідження патрони в кількості 29 шт. є бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 АК, що виготовлені промисловим способом (виробництва Польщі/Угорщини) призначені для стрільби 3 нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (карабіни, автомати, кулемети) та є бойовими припасами.

Відповідно до матеріалів наданих з в/ч НОМЕР_3 , старший сержант ОСОБА_4 під час несення служби у військовій частині НОМЕР_3 патрони в кількості 626 шт. калібру 5,45х 39 АК та патрони в кількості 29 шт. калібру 7,62х39 АК не отримував. Фактів нестачі зазначених предметів у військовій частині НОМЕР_3 не виявлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, підтвердив, що вчинив інкримінований йому злочин при вищезазначених обставинах, у вчиненому щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що дійсно патрони знайшов перебуваючи у зоні проведення бойових дій, які він 13.01.2024 о 3-00 год. привіз за місцем мешкання та залишив у гаражі, хотів в подальшому зареєструвати в установленому законом порядку патрони, оскільки має зареєстровані трофейну зброю та патрони, однак вранці 13.01.2024, приблизно о 7-00 год. з обшуком до його сина прийшли працівники поліції, під час якого виявили патрони, які він привіз з собою вночі.

Враховуючи зізнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, що підтверджують місцезнаходження речових доказів та судові витрати по справі.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ст.263 ч.1 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру та послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про спрямованість умислу на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України він вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, раніше був неодноразово судимий: 16.09.1996 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.81 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст.45 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 23.04.2003 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 16.11.2004 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, 17.03.2005 ухвалою Апеляційного суду Харківської області вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.11.2004 скасовано, справу направлено в Лозівську міжрайонну прокуратуру на додаткове розслідування; 02.02.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, 08.04.2019 ухвалою Лозівського міськрайонного суду звільнений від відбування покарання по закінченню іспитового строку, судимості зняті та погашені в установленому законом порядку, військовослужбовець ЗСУ, старший сержант, командир інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , приймав активну участь в бойових діях при стримуванні збройної агресії, під час яких отримав вогнепальне кульове поранення обох гомілок з переламом лівої малогомілкової кістки в с/3, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, Наказом командира НОМЕР_5 окремої бригади ТРО ЗСУ від 19.09.2024 нагороджений медаллю «За мужність в бою», в 2024 року нагороджений грамотою начальника Золочівської селищної військової адміністрації «за особисту мужність і героїзм, виявлені під час виконання своїх військових обов`язків в умовах воєнного стану, сприяння захисту державного суверенітету і територіальної цілісності України, самовіддане служіння державі і Золочівській селищній територіальній громаді та з нагоди Дня Збройних Сил України», одружений, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше перебував на обліку у лікаря нарколога з приводу «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками з 2011 року», з 2017 року «Вживання препаратів коноплі зі шкідливими наслідками», знятий з обліку у 2019 році з покращенням.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявності нагороди «За мужність», позитивної характеристики за місцем служби.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У судових дебатах прокурор підтримуючи обвинувачення просив призначити ОСОБА_4 покарання за ст.263 ч.1 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

З огляду на вказані дані та обставини, заміна покарання у виді позбавлення волі відбуванням покаранням з випробуванням, як покликається сторона обвинувачення, суд вважає недоцільним через воєнний стан в Україні.

На думку суду, залучення військовослужбовця, який має досвід участі у бойових діях та продовжує захищати країну в період збройної агресії російської федерації буде наразі більш доцільним і необхідним.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403,405,407,408,429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

За наявності сукупності зазначених вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу винного, ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення і його відношення до вчиненого, враховуючи думку прокурора, з врахуванням принципу справедливості, в цілях посилення впливу призначеного покарання на виправлення винного, а також з метою попередження вчинення нових злочинів, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст.69 КК України, призначивши покарання за ч.1 ст.263 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин.

Відповідно до ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

З урахуванням поведінки обвинуваченого як до, так і після вчинення злочинних дій, а також те, що він добровільно, з початком збройної агресії, приймає безпосередню активну участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, був поранений, неодноразово нагороджений та продовжує боронити країну і надалі, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає наявними підстави та більш доцільним застосування ст.58 КК України, та призначення ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців із відраховуванням в дохід держави від 10 до 20 відсотків суми грошового забезпечення ОСОБА_4 , так як останній є військовослужбовцем.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти росії» від 24.03.2015 р., в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008 р. ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання, буде доцільним, справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету: покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення судово-балістичних експертиз №СЕ-19/121-25/1199-БЛ від 16.01.2025 в сумі 1591,80 грн., №СЕ-19/121-25/1200-БЛ від 17.01.2025 в сумі 1591,80 грн., №№СЕ-19/121-25/1198-БЛ від 22.01.2025 в сумі 1989,75 грн., а всього в загальній сумі 5173,35 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України - 29 патронів калібру 7,62х39АК; 626 патронів калібру 5,45х39АК, які знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Лозівського РВП ГУНП - передати ЗСУ, в разі відмови від отримання - знищити.

Керуючись ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.263 ч.1 КК України та призначити покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 6 (шість) місяців з відрахуванням 10 відсотків в дохід держави з суми грошового забезпечення військовослужбовця.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром експертиз №СЕ-19/121-25/1199-БЛ, №СЕ-19/121-25/1200-БЛ, №СЕ-19/121-25/1198-БЛ в загальній сумі 5173,35 грн., перерахувавши їх на р/рUA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Речові докази: 29 патронів калібру 7,62х39АК; 626 патронів калібру 5,45х39АК - передати Збройним Силам України, в разі відмови від отримання - знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_7