КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: № 11-кп/824/1676/2024 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням комунікаційної платформи "ВКЗ" апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 068 88 від 19 липня 2019 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сватове Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, в силу ст. 89 не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 10.10.2023 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_6 рахувати від дня затримання, тобто з 19.07.2019.

До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.

У провадженні вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 19.07.2019, приблизно о 17 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , вступила у словесний конфлікт зі своїм знайомим ОСОБА_9 .

Під час конфлікту у ОСОБА_6 на ґрунті особистого неприязного ставлення до ОСОБА_9 , що раптово виникло як наслідок приниження обвинуваченої та погроз з боку ОСОБА_9 , виник спонтанний злочинний умисел, направлений на заподіяння фізичної шкоди ОСОБА_9 .

Реалізуючи задумане, діючи умисно, безпосередньо під час конфлікту, що мав триваючий характер, ОСОБА_6 , перебуваючи у зазначеному вище місці, того ж дня, приблизно о 17 годині, скориставшись кухонним ножем, що лежав на столі поряд із нею, завдала ним один удар в область передньої поверхні лівої грудної частини тулуба ОСОБА_9 , чим спричинила колото-різане поранення груді під третім ребром, що прилягає до середньої ключичної лінії зліва, з ушкодженням внутрішніх органів (легені, осердя, серця) з подальшою крововтратою та шоком.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченої настала смерть ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10.10.2023, а її дії перекваліфікувати на ст. 118 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що 19.07.2019 ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатами судово-токсилогічного дослідження крові від трупа, почав спочатку словесно ображати та погрожувати їй фізичною розправою, мотивуючи свою поведінку невдоволенням стосовно її-обвинуваченої місцем народження та проживання, а згодом ОСОБА_9 перейшов до активних фізичних дій, а саме наносити їй- ОСОБА_6 удари кулаком в обличчя та голову, тим самим не даючи їй змоги покликати на допомогу або вийти з кімнати, а тому, не маючи змоги припинити дії ОСОБА_9 та захистити своє життя і здоров`я, вона схватила ніж та нанесла один удар ОСОБА_9 , не дивлячись при цьому, в яку саме частину тіла прийшовся удар, а побачивши, що останній впав, вона одразу ж викликала швидку медичну допомогу та поліцію.

Обвинувачена ОСОБА_6 посилається, що відповідно до протоколу від 19.07.2019 її було затримано в порядку ст. 208 КПК України та під час особистого обшуку вилучено сукню матерчату у чорно-білу смужку, змив з лівого коліна, змив з лівої ніздрі.

У свою чергу, висновком експерта Київського міського клінічного бюро доведено, що при судово-цитологічному досліджені на сукні виявлено кров людини, яка належить особі чоловічої статі, клітини багатошарового плаского не зроговілого епітелію людини, при визначені статевої належності яких виявлена жіноча генетична ознака, а, відтак, обвинувачена наполягає, що на сукні була кров як ОСОБА_9 , так і її-обвинуваченої кров, що підтверджує її позицію, що ОСОБА_9 застосовував до неї насильство, а вона оборонялася.

На таку ж позицію обвинувачена звертає увагу з підстав того, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту та змивів з її- ОСОБА_6 рук - кров не знайдено, виявлено клітини багатошарового плаского не зроговілого епітелію, які належать особі жіночої генетичної статі, разом з тим при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту та змивів з рук ОСОБА_10 знайдено клітини багатошарового плаского зроговілого епітелію поверхневих шарів шкіри осіб чоловічої та жіночої статі, клітини багатошарового плаского не зроговілого епітелію осіб чоловічої та жіночої генетичної статі.

При цьому ОСОБА_6 посилається на те, що ОСОБА_9 був раніше засуджений до 7 років позбавленні волі за насильницький злочин, а саме за вбивство.

Як указує обвинувачена, згідно з відповіддю начальник філії ДУ "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" у м. Києві та Київської області від 15.08.2023 за № 1357ор/ки-23, під час огляду її-обвинуваченої ОСОБА_6 20.07.2019 черговим медичним персоналом під час її прибуття до ДУ "Київський слідчий ізолятор" тілесних ушкоджень не виявлено, проте така відповідь суперечить дійсності, оскільки напередодні працівниками поліції були взяті змиви з її-обвинуваченої лівого коліна та лівої ноздрі, які містять сліди крові.

Більше жодних медичних обстежень вона- ОСОБА_6 не проходила.

Що стосується перебування її- ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, який підтвердився результатами тесту № 2495, проведеного 19.07.2019 за допомогою приладу "Драгер", то дані результати, на її переконання, не повинні бути прийняті до уваги та мають бути виключені з доказової бази, оскільки вище вказаний прилад не пройшов відповідної сертифікації в установленому порядку.

За наведеним, на переконання обвинуваченої ОСОБА_6 , її дії є необхідною обороною, оскільки дії ОСОБА_9 становили загрозу для її життя та здоров`я, що підтверджується доказами та показаннями свідків.

Іншими учасниками провадження вирок стосовно ОСОБА_6 не оскаржений.

Потерпіла ОСОБА_11 про дату, час та місце судового засідання повідомлена у спосіб визначений кримінальним процесуальним законом, неявка якої в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді; пояснення захисника, яка вважала, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції через порушення права ОСОБА_6 на захист, оскільки в судовому засіданні брав участь захисник ОСОБА_12 поза межами змісту однієї процесуальної дії, на яку він був призначений, за наявності захисника призначеного на участь у самому кримінальному провадженні, що, на переконання захисника ОСОБА_8 , і вплинуло на результати розгляду провадження з ухваленням обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України; пояснення обвинуваченої, яка підтримала як доводи апеляційної скарги щодо відсутності у неї умислу на вбивство ОСОБА_9 , а також позицію захисника ОСОБА_8 щодо порушення її права на захист під час розгляду провадження в суді першої інстанції; пояснення прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту щодо порушення права ОСОБА_6 на захист, оскільки дійсно хоч і захисник ОСОБА_12 був залучений на одну процесуальну дію, разом з тим, будучи професійним адвокатом, він захищав інтереси обвинуваченої в судовому засіданні в межах цього ж кримінального провадження, водночас прокурор просив у разі скасування вироку суду з призначенням нового розгляду у суді першої обрати щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб; провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції, та за доводами сторін у провадженні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Недотримання зазначених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Як указує норма п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Дані вимоги кримінального процесуального закону при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 судом першої інстанції в повній мірі не дотримані.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 115 КК України передбачена відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вбивство - це передбачене кримінальним законом винне суспільно небезпечне діяння, яке посягає на життя іншої людини і спричиняє її смерть.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується виною у формі умислу.

Виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено), що мають кримінально-правове значення та в системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у тому, що вона 19.07.2019, приблизно о 17 год. 02 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, знаходячись в приміщенні однієї з кімнат кв. АДРЕСА_2 , вступила в словесний конфлікт зі своїм знайомим ОСОБА_9 .

У ході зазначеного конфлікту, який відбувався в приміщенні кімнати, що знаходиться за вищевказаною адресою, у ОСОБА_6 сформувались особисті неприязні відносини та виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті з мотиву особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 взяла до правої руки предмет, що має колюче-ріжучі властивості, а саме - кухонний ніж, після чого наблизилась до ОСОБА_9 , який в цей час знаходився в положенні стоячи, та нанесла зазначеним предметом не менше одного удару в область передньої поверхні лівої грудної частини тулуба останнього, тобто з ділянку, де знаходяться життєво важливі органи людини.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_9 горизонтальну колото-різану рану на передній поверхні грудної частини тулуба зліва, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_9 .

Смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення груді з ушкодженням внутрішніх органів (легеня, осердя, серце), з крововтратою та шоком.

В результаті умисних дій ОСОБА_6 , настав бажаний для неї злочинний наслідок у вигляді смерті ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

За цим же матеріальним законом дії ОСОБА_6 кваліфікував і суд першої інстанції за таким формулюванням, що визнано судом доведеним.

А саме, ОСОБА_6 вчинила умисний злочин проти життя людини за нижченаведених обставин.

ОСОБА_6 19.07.2019, приблизно о 17-й годині, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , вступила в словесний конфлікт зі своїм знайомим ОСОБА_9 .

Під час конфлікту у ОСОБА_6 на ґрунті особистого неприязного ставлення до ОСОБА_9 , що раптово виникло як наслідок приниження обвинуваченої та погроз з боку ОСОБА_9 , виник спонтанний злочинний умисел, направлений на заподіяння фізичної шкоди ОСОБА_9 .

Реалізуючи задумане, діючи умисно, безпосередньо під час конфлікту, що мав триваючий характер, ОСОБА_6 , перебуваючи у зазначеному вище місці, того ж дня, приблизно о 17-й годині, скориставшись кухонним ножем, що лежав на столі поряд із нею, завдала ним один удар в область передньої поверхні лівої грудної частини тулуба ОСОБА_9 , чим спричинила колото-різане поранення груді під третім ребром, що прилягає до середньої ключичної лінії зліва, з ушкодженням внутрішніх органів (легені, осердя, серця) з подальшою крововтратою та шоком.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченої настала смерть ОСОБА_9 .

Отже, суд першої інстанції, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, в формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, фактично послався на такий умисел - як направлений на заподіяння фізичної шкоди, завдавши одного удару ножем в область передньої лівої грудної частини тулуба, чим спричинила колото-різане поранення груді під третім ребром, що прилягає до середньої ключичної лінії зліва, з ушкодженням внутрішніх органів (легені, осердя, серця) з подальшою крововтратою та шоком, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_9 , - що ні у якому випадку не узгоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України і не може бути перевірений за позицією обвинуваченої, що її дії слід кваліфікувати за ст. 118 КК України як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони чи за іншим матеріальним законом, що передбачає відповідальність за спричинення смерті особи або звільняє від такої відповідальності.

Підсумовуючи, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції допустив такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у суперечностях між формулюванням обвинувачення ОСОБА_6 , визнаного судом доведеним, та кваліфікацією дій обвинуваченої, що перешкодили йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що не може бути усунуто судом апеляційної інстанції, а тому вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10.10.2023 у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 068 88 від 19.07.2019 стосовно ОСОБА_6 підлягає безспірному скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 412, ст. 415 КПК України.

Скасовуючи вирок суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не може не надати оцінку і позиції сторони захисту щодо порушення права ОСОБА_6 на захист під час судового провадження в суді першої інстанції за наступним.

Так, в суді першої інстанції захист інтересів ОСОБА_6 в Шевченківському районному суді міста Києва здійснювала адвокат ОСОБА_8 на підставі Доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві від 08.03.2020, яке діє до закриття кримінального провадження, закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту (а.п. 145-146 т. 1).

Під час судового провадження в суді першої інстанції дійсно залучалися на окрему процесуальну дію, фактично під час розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у порядку ст. 53 КПК України і інші адвокати для здійснення захисту інтересів обвинуваченої.

В судовому засіданні 06.09.2023 були проведені судові дебати, де з промовою виступили учасники судового розгляду, у тому числі обвинувачена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 , після чого за відсутності реплік, розгляд провадження було відкладено на 09.00 год. 03.10.2023 (а.п. 227 т. 4), коли захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, а обвинувачена ОСОБА_6 до останнього слова не була готова (а.п. 233 т. 4).

На підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 03.10.2023 (а.п. 234 т. 4) за Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у м. Києві, яке діє протягом проведення окремої процесуальної дії, для участі в судовому засіданні о 15.00 год. 09.10.2023 з наданням правової допомоги ОСОБА_6 було призначено адвоката ОСОБА_12 (а.п. 239-240 т. 4)

В судовому засіданні 09.10.2023 обвинувачена ОСОБА_6 не заперечувала щодо промови нею останнього слова у присутності захисника ОСОБА_12 , з яким вона узгодила свою позицію та виступила з останнім словом (а.п. 1-2 т. 5), що долучено до матеріалів провадження і у письмовому вигляді (а.п. 242-250 т. 4).

Отже, за таких обставин, не є беззаперечними доводи захисника ОСОБА_8 про те, що було порушено право ОСОБА_6 на захист тільки з огляду на те, що участь захисника ОСОБА_12 в судовому засіданні під час останнього слова ОСОБА_6 не є окремою процесуальною дією у змісті процесуального закону, і на стадії останнього слова, що є частиною судового розгляду, мала брати участь саме захисник ОСОБА_8 .

Однак, такі доводи захисника ОСОБА_8 колегія суддів бере до уваги з попередньо визначеним істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування вироку суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, без розгляду її клопотання про дослідження доказів у провадженні.

За положеннями ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції апеляційної інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України.

У свою чергу, ч. 2 ст. 418 КПК України визначає, що суд апеляційної інстанції ухвалює рішення в порядку, передбаченому ст.ст. 368-380 цього Кодексу, а з постановленням ухвали - її резолютивна частина на підставі п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України має містити рішення і щодо запобіжного заходу.

За нормою ст. 131 КПК України запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішуючи зазначене питання при прийнятті рішення про скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів бере до уваги те, що вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 було призначено покарання за особливо тяжкий злочин у виді 7 років позбавлення волі та залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Враховуючи наведене, стадію провадження, дані про особу ОСОБА_6 , яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України, у їх сукупності, з метою запобігання спробі обвинуваченої переховування від суду, колегія суддів вважає, що існують підстави для обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 068 88 від 19 липня 2019 року стосовно ОСОБА_6 , - скасувати та призначитиновий розгляд в суді першої інстанції.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" строком на 60 діб, тобто до 31 січня 2025 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4