Справа № 203/1623/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник посилався на те, що в рамках кримінального провадження №0001932, досудове розслідування у якому проводиться Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, до слідчого 30.11.2023 року було подано заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні. Постановою слідчого від 04.12.2023 року в залученні його в якості потерпілого було відмовлено. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2024 року по справі №203/329/24, провадження №1-кс/0203/410/2024, постаново слідчого від 04.12.2023 року було скасовано. 02.03.2024 року він повторно звернувся до слідчого і заявою про визнання потерпілим та проведення допиту в якості потерпілого у кримінальному провадженні, рішення по якій слідчим прийнято не було. 13.09.2024 року він в третє надіслав заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, яка також не була розглянута. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.10.2024 року по справі №203/4871/24, провадження №1-кс/0203/2766/2024, було зобов`язано слідчого розглянути в передбаченому ст.220 КПК України заяву ОСОБА_3 від 13.09.2024 року. Постановою слідчого від 04.12.2024 року в задоволенні заяви про визнання його потерпілим було відмовлено. Посилаючись на те, що досудове розслідування у кримінальному провадження проводиться за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, діями службових осіб правоохоронних органів йому завдано фізична та моральна шкода, ОСОБА_3 просив скасувати, як безпідставну та немотивовану постанову слідчого від 04.12.2024 року про відмову у визнанні потерпілим, зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву від 13.09.2024 року та прийняти обгрунтоване і вмотивоване рішення, з обов`язковим надісланням його заявнику.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено право на оскарження та перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені

рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001932, відомості про яке внесено до ЄРДР 30.11.2023 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України, на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 22.11.2023 року, якою було зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 .

Слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ст.55 КПК України для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження в якості потерпілого. Відповідні висновки також наведені у постанові Верховного Суду у справі №539/3185/17.

У п.п.34,35 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 05.12.2018 року у справі №301/2178/13-к, провадження №13-57кс18, викладено наступний висновок щодо застосування норм права: «Об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною другою статті 365 КК, вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і містять принаймні одну з ознак: супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні пункту третього примітки до статті 364 КК не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій за частиною другою статті 365 КК».

З огляду на вказані правові висновки Верховного Суду та наведені положення ст.55 КПК України, диспозицію ч.2 ст.365 КК України, подавши заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст365 КК України, за фактом заподіяння йому фізичної та моральної шкоди працівниками установи виконання покарань, що полягало, зокрема, у безпідставному застосуванні кайданок та завдання фізичного болю, висловлювання погроз, ОСОБА_3 набув статус потерпілого у кримінальному провадженні.

Перевірка та встановлення цих обставин входить до предмету доказування в силу ст.91 КПК України під час подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, слідчий в оскаржуваній постанові від 04.12.2024 року не послався на те, які слідчі та процесуальні дії було проведено з метою перевірки показань заявника, які зібрано докази.

В судові засідання під час розгляду скарги слідчий не з`явився, матеріали кримінального провадження суду не представив та доводи скарги не спростував.

В зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення скарги ОСОБА_3 , скасувавши як передчасну та немотивовану постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 04.12.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001932, зобов`язавши слідчого повторно розглянути відповідну заяву ОСОБА_3 від 13.09.2024 року.

Керуючись ст.ст.3,26,55,220,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 04 грудня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001932 та зобов`язати слідчого повторно розглянути відповідну заяву ОСОБА_3 від 13 вересня 2024 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1