Провадження № 1-кп/953/1206/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001482 від 25.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за таких обставин. У невстановлений органами досудового розслідування час, однак не пізніше 24.09.2024 року, обвинувачений у невстановленому місці придбав металевий кастет, отримавши його у подарунок від малознайомої особи, анкетні дані якої у ході досудового розслідування не встановлено. У подальшому ОСОБА_4 поклав предмет злочину у сумку і почав протиправно носити при собі з прямим умислом на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Злочинну діяльність ОСОБА_4 припинили працівники поліції, які 24.09.2024 року у період з 18:30 до 18:43 год. у ході огляду місця події біля будівлі по пров. Мечникова, розташованої неподалік перехрестя цього провулку з вулицею Сумською, виявили і вилучили предмет кримінального правопорушення. Цей предмет згідно з висновком судової експертизи холодної зброї № СЕ-19/121-24/29010-Х3 є металевим кастетом, належить до категорії неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений із використанням промислового обладнання.

Отже, ОСОБА_4 носив холодну зброю - кастет без передбаченого законом дозволу всупереч вимогам Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Пояснив суду, що його товариш проходив службу у ЗСУ, влітку 2024 року повернувся з фронту, і в серпні 2024 року вони разом з іншими друзями товариша відзначали цю подію. Під час святкування ОСОБА_4 познайомився з військовослужбовцем, який після спільного вживання спиртних напоїв подарував йому кастет. Обвинувачений поклав подарунок у свою сумку, потім приніс додому і далі став постійно носити у цій же сумці при собі без передбаченого законом дозволу, не надавши значення протиправності своїх дій. Через нетривалий час, у кінці серпня 2024 року, працівники поліції зупинили його у зв`язку з паркуванням автомобіля у не передбаченому для цього місці і під час огляду речей виявили і вилучили кастет. ОСОБА_4 зазначив, що жодних претензій до працівників правоохоронних органів він не має, у вчиненому щиро кається, зробив для себе належні висновки і у подальшому протиправної поведінки не допустить. Просив суд призначити йому покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.

За результатами допиту обвинуваченого у судовому засіданні суд переконався, що він правильно розуміє зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, і повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у зазначені в обвинуваченні час, місці і спосіб. Добровільність та істинність відповідної позиції ОСОБА_4 жодних сумнівів не викликає.

Враховуючи наведене суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо порядку судового розгляду, роз`яснив їм процесуальні наслідки застосування скороченої процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що у цьому разі вони будуть позбавлені можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а також оскаржувати вирок до суду вищої інстанції з підстав недослідження судом доказів.

За таких обставин суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і розглядає справу у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу ОСОБА_4 , а також документів щодо прийнятих у справі процесуальних рішень і судових витрат.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, які полягали у носінні холодної зброї - кастета без передбаченого законом дозволу, за ч. 2 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому виду і міри покарання, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як унормовано п. 3 ч. 1 ст. 65 цього Кодексу, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно з частиною 2 цієї статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

На підставі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ окреслив умови, за яких призначене судом покарання може вважатися пропорційним. Для цього воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити для людини особистий надмірний тягар (п. 38).

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, і обставин, які б підвищували його суспільну небезпеку у межах даної кримінально-правової кваліфікації, за результатами судового розгляду не встановлено.

Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, офіційно не працевлаштований, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, не є особою з інвалідністю.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд відповідно до вимог ст. 66 КК України враховує повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості і щире каяття, що виразилося у належній критичній оцінці у судовому засіданні своєї протиправної поведінки.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, суд за результатами судового розгляду не встановив.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги один епізод кримінально протиправної діяльності, те, що вчинений злочин не є тяжким і нікому не завдав фізичної, матеріальної чи моральної шкоди, враховуючи притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності вперше, повне визнання ним винуватості, щире каяття і відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 найм?якше за видом покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової криміналістичної експертизи холодної зброї (висновок експерта № СЕ-19/121-24/29010-ХЗ від 02.10.2024 року, у розмірі 1 591,80 гривень відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта (висновок № СЕ-19/121-24/29010-ХЗ від 02.10.2024 року), у розмірі 1 591 гривень 80 коп.

Речовий доказ - металевий кастет, що знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області, знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1