КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2420/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012504, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців.

Відповідно ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки, визначені у ст.76 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування кримінального закону (ст.75 КК України) та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 березня 2018 року ОСОБА_7 оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання, з метою приводу в судове засідання. До розшуку обвинуваченого ОСОБА_7 судове провадження зупинено.

На адресу суду апеляційної інстанції 18 вересня 2024 року надійшли зміни до апеляційної скарги на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року, подані заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , як прокурором вищого рівня.

В поданих змінах до апеляційної скарги заступник керівника Київської міської прокуратури просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст.5 КК України та п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування поданих змін до апеляційної скарги зазначає, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна. Сума викраденого майна, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , на даний час не передбачає настання кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а тому кримінальне провадження щодо нього необхідно закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подані заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 зміни до апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу із внесеними змінами задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ст.5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (в редакції Закону №3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна на загальну суму 1498 грн. За встановлених судом обставин злочин було вчинено 08.09.2017 року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2017 року становить 1600 грн., тобто неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 800 грн. на 2017 рік, а 2 неоподатковуваних мінімумів - 1600 грн.

За приписами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.404,405,407,417,419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні зі змінами, поданими заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012504 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Речові докази по справі, а саме: 2 чоловічі куртки - залишити у володінні власника - ТОВ «Нью Йоркер Україна».

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4