Справа №359/7158/24
Провадження №1-кп/359/268/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 січня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Татарбунари Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України,

та вивчивши матеріали кримінального провадження

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України, за наступних обставин.

Так, 23.06.2024 приблизно о 01 год 30 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Таврія», державний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приїхав до АЗС «Мотто» за адресою: м. Бориспіль, вул. Калмикова, 26, та зупинився на території АЗС, розмовляючи по телефону.

В цей час до ОСОБА_5 підійшов помічник оператора АЗС «Мотто» ОСОБА_7 , щоб з`ясувати причини перебування ОСОБА_5 на території АЗС у комендантську годину. При цьому, ОСОБА_7 фіксував спілкування з ОСОБА_5 за допомогою відеозапису мобільного телефону.

Побачивши працівника АЗС ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів.

Реалізуючи свій злочинний намір, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому кілька ударів кулаком в обличчя, спричинивши наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носа із зміщенням, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, закритий перелом лівої верхньощелепної кістки, гемосинус лівої гайморової пазухи, закритий перелом лівої виличної кістки без зміщення, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю більш як 21 день.

Після цього ОСОБА_7 побіг до приміщення операторської та зачинився, уникаючи подальшого побиття. Крім того, у зв`язку з побиттям та наявністю травм ОСОБА_7 викликав працівників поліції та швидкої медичної допомоги.

Тим часом, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи вищевказаним автомобілем, поїхав до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , та з метою продовження нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 заздалегідь заготовив належну йому мисливську рушницю ТОЗ-34Р калібру 12/70 № НОМЕР_3 та 8 патронів, споряджених шротом, два з яких ОСОБА_5 зарядив у вказану рушницю, після чого повернувся до будівлі вказаної АЗС, на яку тим часом прибули працівники поліції у зв`язку з повідомленням про побиття ОСОБА_7 .

Перебуваючи на території вказаної АЗС, 26.03.2024 приблизно о 1 год. 57 хв. ОСОБА_5 вийшов із салону автомобіля «Таврія» державний номер НОМЕР_2 , і діючи з особливою зухвалістю, тримаючи в руках вищевказану рушницю, споряджену двома патронами, заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень, у присутності працівників поліції почав висловлювати намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з використанням вказаної рушниці, внаслідок чого був затриманий поліцейськими.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненому із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопо рушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 вчинив дії, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Судовий розгляд проведено у відповідності до ст.ст. 318-368 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково.

З цього приводу судом було проведено допит потерпілого, свідків обвинувачення та самого обвинуваченого, досліджено докази обвинувачення, подані прокурором в ході судового розгляду.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що в той вечір він повернувся з роботи, їздив показувати покупцю свою рушницю, оскільки вирішив її продати. Зброя знаходилась у нього в автомобілі під покривалом, а кілька набоїв знаходилось в кишені куртки. Після того, як він повернувся додому, йому подзвонила донька та попросила у нього гроші. Він розхвилювався після розмови та випив 100-150 грамів алкоголю, це відбулося в період з 18 до 21 години. Після цього він вирішив поїхати до знайомого позичити гроші, щоб дати доньці. Спочатку заїхав на АЗС заправитись, а потім поїхав до знайомого. Коли повертався додому йому подзвонила з Польщі донька, вони спілкувались по відео зв`язку, розмова була не з приємних, тому він вирішив зупинитись на АЗС та спокійно поговорити. Під час розмови він сидів в машині, вікно було трохи відкрите. В цей час до нього підійшов потерпілий ОСОБА_12 та запитав в грубій формі хто він і що тут робить, при цьому знімаючи все на камеру телефону. У відповідь він запитав потерпілого навіщо той його знімає, після чого вийшов з машини та вибив у потерпілого з рук телефон. Потім повернувся до автомобіля щоб взяти свій телефон і отримав від ОСОБА_12 удар ногою. Після цього між ними почалась бійка. Потерпілий наносив йому удари, розбив губу та голову. Він почав захищатися і також вдарив потерпілого, однак останній наніс йому більше ударів. Після конфлікту він сів у свою машину та поїхав додому. Приїхавши додому помітив відсутність ланцюжка на шиї та вирішив повернутись на заправку, щоб його повернути. Він повернувся на заправку, зупинився, взяв рушницю, яка до цього була в машині та почав йти в бік приміщення заправки. Після цього був затриманий працівниками поліції. З якою метою він взяв в руки рушницю пояснити не може, оскільки в той час був в стані алкогольного сп`яніння, однак застосовувати її наміру не мав, думав, що вона не заряджена. Все ж зазначив, що швидше за все взяв зброю для захисту та щоб забрати свою річ. Факт перебування в стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінальних правопорушень визнає.

За наслідками проведення судового розгляду, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини, суд дійшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_5 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України. Зазначене підтверджується відповідно наданими показами потерпілого, свідків та дослідженими письмовими докази сторони обвинувачення.

Так, допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що працює заправником на АЗС «Мотто» за адресою: м. Бориспіль, вул. Калмикова, 26. Станом на 23.06.2024 року він працював там помічником оператора та перебував на нічній зміні. Заправна станція не працює в комендантську годину, тобто з 24 до 05 години ранку, в цей період часу можливе обслуговування лише військових автомобілів та далекобійників. Близько першої години ночі він почув як хтось сильно стукає у вітражні вікна приміщення заправки. Поки одягнувся та вийшов, вже нікого не було. Вийшовши на вулицю він побачив незнайомий автомобіль, який стояв на території заправки та вирішив підійти, при цьому фіксував все на камеру телефону. Підійшовши до автомобіля потерпілий побачив незнайомого чоловіка, який сидів в салоні авто та розмовляв по телефону. Він запитав у водія хто він та що тут робить, у відповідь почув «а ти хто?», після чого вирішив піти далі. В цей час обвинувачений наздогнав його та вдарив кулаком в обличчя, скільки точно разів не пам`ятає, між ними почалась бійка. Захищаючись, він також у відповідь наносив удари обвинуваченому, ніхто з них на землю не падав. Після бійки він зайшов в приміщення заправки та закрив двері. Його напарниця по зміні викликала швидку та поліцію. Швидка його госпіталізувала до лікарні, де йому діагностували тілесні ушкодження середньої тяжкості. Матеріальна шкода обвинуваченим не відшкодована.

В судовому засіданні також були допитані свідки сторони обвинувачення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що працює старшим оператором на АЗС «Мотто» за адресою: м. Бориспіль, вул. Калмикова, 26. Потерпілого ОСОБА_7 знає, оскільки він також працює на зазначеній заправній станції. Обвинуваченого раніше не знала. Щодо обставин події зазначила, що 22.06.2024 року після 21-00 години обвинувачений приїжджав на АЗС заправитись, хотів також купити алкоголь, однак вони вже в цей час спиртні напої не продавали. 23.06.2024 року близько 01-00 години ночі вона працювала в нічну зміну разом з ОСОБА_7 та знаходилась на робочому місці в кабінеті, де робила звіти. Біля неї був монітор, на якому видно з камер спостереження частину території АЗС та на якому вона побачила, як ОСОБА_12 вийшов на вулицю. Через деякий час почула, як стукнули двері в приміщення заправки та побачила, що ОСОБА_7 зайшов всередину. Вона вийшла до каси та побачила, що потерпілий в крові, у нього був розбитий та викривлений на бік ніс, а також порвана футболка. Вона викликала швидку допомогу, поліцію, охорону та повідомила менеджера про інцидент. Очевидцем конфлікту між обвинуваченим та потерпілим не була, оскільки в той час перебувала всередині приміщення заправки, а на камерах спостереження нічого не бачила. Зі слів ОСОБА_7 їй стало відомо, що останній вийшов на вулицю подивитись що за автомобіль стоїть на території АЗС та запитати навіщо приїхав. Під час розмови у нього з обвинуваченим виник конфлікт і останній його побив. Після цього ОСОБА_7 госпіталізували. Вона та іще двоє чоловіків зі служби охорони залишились на АЗС та стояли на вулиці. В цей момент вона побачила, що на територію заправки заїжджає автомобіль, як виявилось пізніше це був ОСОБА_5 , а за ним рухався автомобіль поліції. Обвинувачений зупинився та вийшов з автомобіля з рушницею в руці, почав рухатись в їх напрямку. Поліцейські на той момент також вже під`їхали та щось ОСОБА_13 в слід говорили, оскільки останній до них повертався, однак продовжив рухатись в її сторону. Обвинувачений пройшов зі зброєю в руці не менше двох метрів від свого автомобіля, вона злякалась та зайшла в приміщення. Поліцейські наздогнали обвинуваченого, роззброїли та поклали його на землю. Після цього вона вийшла на вулицю, ОСОБА_5 сидів у кайданках та висловлювався нецензурною лайкою, рушниця лежала на тому ж місці де обвинуваченого затримали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він працює в патрульній поліції. Влітку 2024 року, опівночі, точної дати та часу не пам`ятає, він був на чергуванні. Від іншого екіпажу поліції надійшло повідомлення, що з місця події на автомобілі «Таврія» зникла особа, яка нанесла тілесні ушкодження заправнику АЗС. Він та його напарник виїхали на патрулювання для виявлення правопорушника на зазначеному транспортному засобі. Вказаний автомобіль вони виявили та поїхали за ним. Зазначений транспортний засіб заїхав на АЗС «Мотто», з авто вийшов чоловік, як пізніше стало відомо це був ОСОБА_5 , в руках у нього була рушниця і він направився в сторону заправної станції, після чого був затриманий, на прохання покласти зброю реагував адекватно. Після затримання обвинувачений пояснював, що його розізлило, що під час розмови з донькою по телефону заправник його вдарив, тому він поїхав додому і взяв рушницю, але думав, що вона не заряджена. Все ж пізніше виявилось, що рушниця була заряджена. Під час огляду у ОСОБА_5 , були виявлені документи на зброю та набої до рушниці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що влітку 2024 року, точну дату та час не пам`ятає, він перебував на чергуванні, об`їжджали на патрульному автомобілі територію. По радіоефіру отримали повідомлення від чергової частини, що невідомий чоловік завдав тілесних ушкоджень заправнику АЗС, повідомили марку, колір та номерний знак автомобіля. З вулиці Бежівка виїхав схожий по опису автомобіль, вони поїхали за ним. Транспортний засіб «Таврія» зупинився на АЗС «Мотто», з нього вийшов чоловік, а саме обвинувачений ОСОБА_5 з рушницею в руці. На команду зупинитись та покласти зброю обвинувачений не відреагував та направився в сторону входу на АЗС, де стояли люди. Після цього він наздогнав обвинуваченого та вихопив у нього рушницю, в цей момент підбігли інші поліцейські, допомогли покласти ОСОБА_5 на землю та одягнути кайданки. На момент затримання обвинувачений був у нетверезому стані, на його обличчі та руках була кров. Після поверхневого огляду обвинуваченого у останнього було виявлено в кишенях набої, скільки штук не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 23.06.2024 року, близько 01-00 години, на патрульному авто прибули за викликом на АЗС «Мотто», де побачили працівника заправки з тілесними ушкодженнями на обличчі, а саме був ушкоджений ніс, на обличчі були синці та кров. Це був потерпілий ОСОБА_7 , який повідомив, що підійшов до транспортного засобу «Славута», який зупинився на заправці і з водієм вказаного авто у нього виник конфлікт, через що не знає, в ході бійки він отримав тілесні ушкодження. Водій Славути поїхав у напрямку м. Бориспіль. На АЗС також була оператор. Цю інформацію він передав в чергову частину. Після цього карета швидкої госпіталізувала потерпілого, а вони супроводжували її щоб в подальшому відібрати від потерпілого пояснення. Рухаючись за швидкою, вони побачили, як їм на зустріч їде розшукуваний автомобіль, а за ним патрульний автомобіль поліції. Вони розвернулись та поїхали за ними. На вимогу поліції зупинитись, надану за допомогою проблискових маячків, водій Таврії не реагував та рухався далі. Останній заїхав на територію АЗС «Мотто» і зупинився. Після цього водій Таврії вийшов з автомобіля зі зброєю в руці та почав рухатись в напрямку працівників служби охорони, які стояли неподалік та висловлював якісь погрози. Це був обвинувачений ОСОБА_5 . Працівники поліції надавали обвинуваченому команди зупинитись, покласти зброю, однак останній їх не виконав. Після цього поліцейські підійшовши ззаду відібрали у ОСОБА_5 зброю, поклали на землю та одягнули кайданки. Обвинувачений опір не чинив, казав, що комусь хотів помститись. Як виявилось, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище покази обвинуваченого, потерпілого та свідків судом оцінені у відповідності до вимог КПК України щодо їх очевидності, допустимості та достатності, з урахуванням інших досліджених судом доказів.

При ухвалені вироку суду суд бере до уваги тільки покази обвинуваченого, потерпілого та свідків, отримані безпосередньо в судовому засіданні.

Вказаними вище показаннями свідків, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, частково підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Показання свідків суд вважає цілком обґрунтованими, та такими що узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а тому суд приймає їх до уваги.

Крім показань свідків винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується іншими доказами, що безпосередньо досліджені судом:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001259 від 23.06.2024 року, відповідно до якого внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (т. 1, а.с.70);

- повідомленнями про злочин №142546351; 142557835 та № 142586909 від 23.06.2024 року, які надійшли до чергової частини Бориспільського РУП ГУНП в Київській області;

- протоколом огляду місця події АЗС «Мотто», яка розташована за адресою: вул. М.Калмикова, 26, м. Бориспіль Київської області, який проведено слідчим СВ Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_14 23.06.2024 року, в присутності двох понятих та експерта (спеціаліста), з ілюстративною фототаблицею до даного протоколу (т. 1 а.с.76-85). В ході цієї слідчої дії виявлено рушницю з номером «ТОЗ 34Р УФN26471 12x70 БУМ», з відповідним дозволом, два набої з номерами: «PAWAM 12 PIONKI 12» та «12 ТАКНО 12 UKRAINE», чотири набої з номером «12 X 12 X 12 X 12», два набої з номером «ТАКНО 12 UKRAINE 12», а також документи на ім`я ОСОБА_5 . Вказані предмети та документи було вилучено та постановою слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 від 23.06.2024 року (а.с. 86-88), а також постановою слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 28.06.2024 року (а.с. 89-91) визнано речовими доказами;

- протоколом огляду місця події відкритої земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: вул. М.Калмикова, 26, м. Бориспіль Київської області, АЗС «Мотто». Огляд проведено дізнавачем-пол. СРПП Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області капралом поліції ОСОБА_16 23.06.2024 року, в присутності двох понятих, з ілюстративною фототаблицею до даного протоколу (т. 1 а.с.92-99). В ході цієї слідчої дії виявлено речовину бурого кольору (пляма), діаметром 5х5 см., яка знаходиться на відстані 2,5 метри при виході із приміщення АЗС «Мотто»;

- завіреною копією екстреного повідомлення про звернення потерпілого ОСОБА_7 до стаціонарного відділення КНП «Бориспільська БЛІЛ» 23.06.2024 року о 02 год 30 хв з попереднім діагнозом: струс головного мозку та перелом кісток носа (т.1 а.с.97);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.06.2024 року, відповідно до якої щодо обставин події потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 23.06.2024 року близько 01 год 30 хв за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. М.Калмикова, 26, на АЗС «Мотто» незнайома особа нанесла йому тілесні ушкодження. (т.1 а.с.98, 99);

- протоколом огляду документу від 28.06.2024 року, а саме оптичного диску «ALERUS» формату «CD-R» з відеозаписом, наданим потерпілим ОСОБА_7 , де на відео останній здійснює відео зйомку легкового автомобіля НОМЕР_4 у нічну пору доби. Після чого ОСОБА_12 вирішив підійти до водія, який знаходився на передньому водійському сидінні, а саме ОСОБА_5 .. В цей момент останній розмовляв по відеозвязку мобільного телефону. Підійшовши ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_5 :«ти хто?». На що ОСОБА_5 відповідає: «а ти хто такий? Я не поняв ти хто такий». Після чого ОСОБА_7 нічого не відповівши направився до передньої частини автомобіля. ОСОБА_5 запитав у грубій формі: «навіщо той знімає» Після чого чутно як закриваються двері автомобіля, та глухий звук, схожий на удар. Далі мобільний телефон потерпілого впав на землю. (т.1 а.с.101-103);

- медичною довідкою стаціонарного відділення КНП «Бориспільська БЛІЛ» 23.06.2024 року відповідно до якої ОСОБА_7 встановлено діагноз перелом кісток носа. (т.1 а.с.104);

- висновком експерта № 70д від 28.06.2024 року, відповідно до якого при вивченні медичних документів гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено ушкодження: закритий перелом кісток носа із зміщенням, закритий перелом лівої верхньощелепної кістки, гемосинус лівої гайморової пазухи, закритий перелом лівої виличної кістки без зміщення. Описані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, можливо в час та за обставин, вказаних в постанові. Перелом кісток носу згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день. Решта тілесних ушкоджень перелом виличної кістки зліва, перелом лівої верхнє-щелепної кістки з гемосинусом згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш як 21 день. Описані вище тілесні ушкодження могли утворитись в час та за обставин які потерпілий надав під час проведення його допитів у якості потерпілого. (т. 1 а.с. 105-107);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 23.06.2024 року, який проведено слідчим у кримінальному провадженні начальником відділення СВ Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_17 , в присутності понятих за участю потерпілого ОСОБА_7 . В ході цієї слідчої дії було встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 серед пред`явлених знімків для впізнання, впізнав особу на фотознімку під №3, на якому зображено ОСОБА_5 , який 23.06.2024 близько 01.00 год. на АЗС «Мотто» заподіяв йому тілесні ушкодження на обличчі. (т. 1 а.с.110, 111).;

- протоколом огляду документу від 27.06.2024 року (з Додатком до протоколу), а саме DVD диску, який на підставі запиту отриманий з АЗС «Мотто», яка розташована за адресою: вул. М.Калмикова, 26, м. Бориспіль Київської області. На відео в правому верхньому куті, а саме біля приміщення АЗС знаходиться автомобіль, до якого підходить ОСОБА_7 та в цей час з автомобіля виходить ОСОБА_5 та різко направляється в сторону потерпілого ОСОБА_7 , після чого між ними виникає конфлікт та відбувається штовханина, яка в подальшому переходить в бійку. Після цього потерпілий ОСОБА_7 різко відходить від ОСОБА_5 , стоять один навпроти одного, а потім ОСОБА_7 йде за автомобіль, ОСОБА_5 підходить до ОСОБА_7 та вони знову починають різко рухатись, штовхатись та розмахувати руками в боки після чого на часі 01:28:27 ОСОБА_7 побіг за будивлю АЗС, ОСОБА_5 за ним. В решті ОСОБА_7 забіг в приміщення АЗС, а ОСОБА_5 підійшов до входу в приміщення заправної станції. (т. 1 а.с.113-119);

- протоколом огляду документу від 23.06.2024 року (з Додатком до протоколу), а саме DVD-R диску з відеозаписом з камери відеоспостереження з АЗС «Мотто», відповідно до якого 23.06.2024 року о 01:57 год. на заправку звертає автомобіль, а за ним працівники поліції із включеними проблисковими маячками синьо-червоного кольору. Після чого перший автомобіль проїжджає колонку з правої сторони та зупиняється, при цьому працівники поліції зупиняються навпроти цієї ж колонки позаду та виходять з машини. В цей час з першого автомобіля виходить водій, як вподальшому встановлено це був ОСОБА_5 , при цьому тримає щось в руках, повертається до працівників поліції та показує рукою в бік камер, після чого направляється в сторону входу заправки, де стоять люди, за ним починають рухатись і працівники поліції. Підійшовши ближче до входу ОСОБА_5 зупинився та в його руках чітко видно рушницю. В цей момент працівник поліції підходить до ОСОБА_5 ззаду та намагається вихопити з його рук зброю. Після цього з різних боків підбігають ще троє працівників поліції, кладуть ОСОБА_5 на землю та надягають кайданки. (т.1 а.с.120-127);

- протоколом огляду документу від 23.06.2024 року (з Додатком до протоколу), а саме DVD-R диску з відеозаписом з боді камер працівників УПП. З вказаного відеозапису вбачається, що працівник поліції виходить із службового автомобіля та рухається вперед на території АЗС до входу, де вже мається скупчення людей, а саме працівники поліції в кількості 3-х осіб та громадський, якому подають команду «Лягти на землю» та «Руки за спину», та якому в подальшому надягають кайданки. З відеозаписів вбачається, що затриманим громадянином є ОСОБА_5 , який присів на бордюр, знаходиться в кайданках та неподалік від нього знаходиться рушниця. ОСОБА_5 поводить себе агресивно, погрожує та висловлюється нецензурною лайкою. Згодом приїжджає швидка допомога, медики оглядають затриманого та фіксують факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння.(т.1 а.с.129-135);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину складеного 23.06.2024 слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_18 у присутності захисника, відповідно до якого, 23.06.2024 о 02 годинні 02 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 фактично затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т.1 а.с.136-139).

Зазначені вище докази, що надані суду прокурором, сторона захисту не просила визнати неналежними чи недопустимими. У суду не має підстав не довіряти вказаним доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Інші документи з матеріалів провадження (постанови слідчих, супровідні листи, листи та інші), свідчать про рух провадження, не дозволяють суду встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, зокрема, не підтверджують і не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

В той же час, в процесі судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України визнавав в повному обсязі. Під час судових дебатів зазначив, що шкодує про вчинене. Заявлену потерпілим матеріальну шкоду визнав повністю, щодо розміру моральної шкоди заперечив, оскільки вважає її завищеною.

Захисник в судових дебатах підтримав обвинуваченого та зазначив, що останній дійсно визнає факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, в чому щиро розкаюється, просив суд під час ухвалення вироку врахувати, що обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, не зловживає спиртними напоями. Просив призначити ОСОБА_5 покарання, передбачене санкціями ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі та застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком та визначенням відповідних обов`язків судом.

Прокурор, вважаючи вину обвинуваченого доведеною достатніми доказами, що узгоджуються між собою, просив суд визнати останнього винним за ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

За таких обставин, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Окрім того, суд вважає доведеним і те, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство), вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Незважаючи на ту обставину, що обвинувачений в процесі судового розгляду повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання останнього, у відповідності до ст. 66 КК України.

Той факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого, адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки, намагання особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак, в матеріалах провадження відсутні дані, які б підтверджували дійсне, відверте щире каяття ОСОБА_5 з приводу скоєного та осуд своєї протиправної поведінки, а також те, що він виявляв готовність нести покарання.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого суд вважає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази у справі та процесуальні витрати.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 вказує на те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив злочини, фактично визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Зазначені обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом та не досяг пенсійного віку.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи вид і розмір покарання, передбачений санкціями законів, за яким визнав ОСОБА_5 , винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, а остаточне із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, та що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема: його вік, його матеріальний та сімейний стан, спосіб та умови його життя, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнає свою винуватість, має міцні соціальні зв`язки, що на думку суду істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, обставини за яких вони вчинені та особу обвинуваченого, а також застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що саме дане покарання, без ізоляції від суспільства ОСОБА_5 , але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В ході розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Під час судового розгляду потерпілий цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав лише в частині матеріальної шкоди та просив відмовити в частині відшкодування моральної шкоди.

Захисник не заперечував щодо відшкодування матеріальної шкоди, а при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди поклався на розсуд суду.

Прокурор просив вирішити цивільний позов у відповідності до вимог закону зважаючи на обґрунтованість вимог.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , який просить стягнути з ОСОБА_5 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 4995 грн. 84 коп. вартість витрат на лікування та моральну шкоду в сумі 156 395 грн. 84 коп., суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В обґрунтування суми майнової шкоди, потерпілим зазначено, що йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 4995 грн. 84 коп., яка складає вартість витрат на лікування. Суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки підтверджені чеками на придбання ліків, проведення досліджень та медичними призначеннями, зазначеними у медичній документації, зокрема медичній документації стаціонарного хворого КНП «Київська обласна клінічна лікарня», тощо (т. 1 а.с.36-49).

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Окрім того, у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, які людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

У відповідності зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, в якому зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправдана лише шляхом констатації Судом факту порушення. Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає, що з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , який визнаний судом винним у спричиненні потерпілому ОСОБА_7 умисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості, окрім того, не вчинив ніяких дій по добровільному відшкодуванню спричиненої шкоди, потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягає у суттєвому погіршенні стану здоров`я та у фізичних і душевних стражданнях, заподіяних незаконними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і враховуючи матеріали справи, з яких не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги позивача у заявлених ним розмірах грошового стягнення, суд оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому ОСОБА_7 в сумі 50 000 грн.

Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Зважаючи на викладені обставини на норми законодавства, відповідний цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню на загальну суму 54 995 грн. 84 коп. У задоволенні іншої частини вимог потерпілого слід відмовити.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту закінчив свою дію 05.01.2025 року. В той же час, суд вважає, що до набрання вироком суду законної сили, обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з визначенням наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до правоохоронних органів, прокурора та суду; повідомляти суд та прокурора про необхідність зміни місця проживання, виїзду за межі Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 318, 322, 342-352, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 63, 65-66, 70, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 07.01.2025 року.

До набрання вироком суду законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з визначенням наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до правоохоронних органів, прокурора та суду; повідомляти суд та прокурора про необхідність зміни місця проживання, виїзду за межі Київської області.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_5 ), 4995 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 84 копійки на відшкодування матеріальної шкоди та 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме:

- рушницю з номером «ТОЗ 34Р УФN26471 12x70 БУМ», з відповідним дозволом, що зберігається в камері речових доказів Бориспільського РУП ГУРП в Київській області, повернути ОСОБА_5 з метою реалізації зазначеної зброї в місячний термін з моменту набрання вироком суду законної сили, для відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_7 ;

- два набої з номерами: «PAWAM 12 PIONKI 12» та «12 ТАКНО 12 UKRAINE», чотири набої з номером «12 X 12 X 12 X 12», два набої з номером «ТАКНО 12 UKRAINE 12», які зберігаються в камері речових доказів Бориспільського РУП ГУРП в Київській області знищити;

- документи на ім`я ОСОБА_5 , які зберігаються в камері речових доказів Бориспільського РУП ГУРП в Київській області, повернути ОСОБА_5 ;

- диск CD-R білого кольору з відеозаписом конфлікту між потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - залишити зберігати при матеріалах судового провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1