Справа № 729/194/25
1-кп/729/68/25 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене 09.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України,

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним про воєнний стан, введений на території України з 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення военного стану в Україні», що затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, який діє на даний час, та із Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», що затверджений Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022, яким на території України оголошено повну мобілізацію, яка діє і на теперішній час, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_3 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за №1 та маючи військово-облікову спеціальність № 957032, будучи військовозобов`язаним, відповідно до ст.65 Конституції України зобов`язаний стати на військовий облік; відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний прибувати за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язаний з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для визначення його призначення на особливий період.

Разом з тим, 18.12.2024, близько 10 год. 40 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , куди він був доставлений працівниками поліції як особа, яка перебуває у розшуку у зв`язку з невиконанням вимог правил військового обліку та вимог Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», де у цей же день та час його було письмово, під особистий підпис, начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 попереджено про необхідність виконання вимог військового обліку та про кримінальну відповідальності у разі його не виконання, після чого уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано направлення ОСОБА_3 до Бобровицької військово-лікарської комісії добровільно для проходження обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного для визначення придатності до військової служби, на що ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою, після чого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено акт про відмову громадянина від проходження військово-лікарської комісії від 18.12.2024, з яким ОСОБА_3 ознайомився, проте засвідчити цей факт особистим підписом відмовився.

Таким чином ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, з особистого мотиву, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, свідомо ухиляючись від виконання свого військового обов`язку, у порушення вимог ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи належним чином попередженим про відповідальність за ухилення від військового обліку, без поважних на те причин 18.12.2024 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, та будучи належним чином повідомленим про час і місце прибуття за викликом, 19.12.2024 о 9 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також у подальшому не з`явився, військово-лікарську комісію впродовж тривалого часу не пройшов, про причини своєї неявки не повідомив, підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу згідно ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не має.

Тим самим, ОСОБА_3 умисно ухилився від військового обліку після письмового попередження про виконання вимог військового обліку, зробленого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , у порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 29.01.2025 року, з клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, тобто в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження, згідно із ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, заяву обвинуваченого про те, що він не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден із розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному ст.ст. 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому проступку, повністю доведена за результатами спрощеного провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшуює покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушенння, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий.

Враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки як щире каяття, його відверте визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, його характеризуючі дані з місця проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, при цьому суд враховує, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до даного часу обвинувачений інших кримінальних правопорушень не вчинив, скарг на його поведінку не надходило, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 337 КК України у виді штрафу. Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України і призначити йому покарання в виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження.

У відповідності до ст. 394 ч. 1 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Відповідно до ст. 382 ч. 4 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1