Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/641/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 307КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 наухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2024, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кіровоград, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.12.2023 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.309 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком 1 рік.

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000292,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, з 11.00 год. 11.12.2024 року до 11.00 год. 08.02.2025 року, без визначення застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2024 з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000292,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України КК України.

Встановлено, що відділом РЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 01.03.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 307 КК України, відповідно до якого мешканець м.Кропивницький ОСОБА_7 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини.

ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, час, однак не пізніше 04.06.2024 року, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину -PVP, обіг якої заборонено, яку в подальшому зберігав в квартирі АДРЕСА_2 тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 04.06.2024, о 19:32 год., в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з квартири АДРЕСА_2 , було отримано зразки, необхідні для порівняльного дослідження, а саме речовину, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/8988-НЗПРАП від 09.07.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,907 грама, а також згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/8990-НЗПРАП від 09.07.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,102 грама які ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , незаконно зберігали, з метою збуту.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини.

ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, час, однак не пізніше 12.06.2024 року, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину -PVP, обіг якої заборонено, яку в подальшому зберігав в кімнаті №212-213 будинку №8 по вул. Героїв України, в м. Кропивницький тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, з метою збуту, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 12.06.2024, о 15:58 год., в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з кімнати АДРЕСА_3 , було отримано зразки, необхідні для порівняльного дослідження, а саме речовину, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/9048-НЗПРАП від 10.07.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,359 грама, яку ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , незаконно зберігав, з метою збуту.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того встановлено, що м. Кропивницький ОСОБА_7 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини.

ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, час, однак не пізніше 27.07.2024 року, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину -PVP, обіг якої заборонено, яку в подальшому зберігав в квартирі АДРЕСА_2 тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, з метою збуту, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 27.07.2024, в о 19:15 год., в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з квартири АДРЕСА_2 , було отримано зразки, необхідні для порівняльного дослідження, а саме речовину, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/11526-НЗПРАП від 18.09.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,278 грама, яку ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , незаконно зберігав, з метою збуту.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як метилендіоксиметамфетамін (МДМА), яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Відтак, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, придбали з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12643-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), обіг якої заборонено, масою 0,334 грама.

Тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_4 , а саме 06 год. 07 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12643-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), обіг якої заборонено, масою 0,334 грама, в обраному ОСОБА_12 місці, а саме в квартирі АДРЕСА_4 .

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 07 хв. по 09 год. 25 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в квартирі АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12643-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), обіг якої заборонено, масою 0,334 грама.

Тим самим ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Відтак, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, придбали з метою збуту:

-речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12654-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 17,9533 грама.

Загальна маса особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено становить 17,9533грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу є особливо великим розміром. Тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини з метою збуту, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина у особливо великих розмірах, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_5 , а саме 06 год. 13 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12654-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 17,9533 грама, в обраному ОСОБА_10 місці, а саме в квартирі АДРЕСА_5 .

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 13 хв. по 08 год. 20 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в квартирі АДРЕСА_5 , було виявлено та вилучено:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12654-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 17,9533 грама.

Загальна маса особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено становить 17,9533 грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу» є особливо великим розміром..

Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити, зокрема великий або особливо великий розмір, про що вказано в Постанові пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 року.

Тим самим ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина у особливо великих розмірах, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності такий засіб як канабіс, який відповідно до списку №1 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Відтак, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України обмежена та заборонена, придбали з метою збуту:

- речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/112-24/12653-НЗПРАП від 16.10.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 8,51 грама,

Тим самим вчинивши незаконне придбання наркотичного засобу з метою збуту, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , а саме 06 год. 15 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/112-24/12653-НЗПРАП від 16.10.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, масою 8,51 грама,, в обраному ОСОБА_11 місці, а саме в квартирі АДРЕСА_2 .

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 15 хв. по 09 год. 14 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено:

- речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/112-24/12653-НЗПРАП від 16.10.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 8,51 грама,

Тим самим ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг якої заборонено.

Так, ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Відтак, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, придбав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12645-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,136 грама.

Тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини з метою збуту, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку кімнат АДРЕСА_6 , а саме 06 год. 22 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12645-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,136 грама, в обраному ОСОБА_7 місці, а саме в кімнаті №211-213 будинку №8 по вул. Героїв України, в м. Кропивницький Кіровоградської області.

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 22 хв. по 09 год. 46 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в кімнаті АДРЕСА_6 , було виявлено та вилучено:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12645-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,136 грама.

Тим самим ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Отже, встановлена достатність доказів для повідомлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2024 задоволено вказане клопотання.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з 11.00 год. 11.12.2024 року до 11.00 год. 08.02.2025 року.

Строк дії ухвали визначено до год. 11.00 год. 08.02.2025 року.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що 14.12.2024. спливає строк тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню № 0000292 від 01.03.2024 року, однак закінчити розслідування до вказаного часу є не можливим, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати наступні дії:

- Вирішити питання про зняття грифу секретності ухвал про надання дозволу на проведення негласних слідчих(розшукових дій), клопотань та доручень на їх проведення;

- Вирішити долю речових доказів;

- Отримати висновки вже призначених експертиз;

- Провести тимчасові доступи до банківської таємниці в установах, юридичні адреси яких знаходяться поза межами Кіровоградської області;

- Вирішити питання про виділення матеріалів кримінального провадження;

- За результатами проведених слідчих дій скласти остаточні повідомлення про підозру;

- Встановити та допитати осіб, які здійснювали придбання психотропних речовин;

- Долучити до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі характеризуючі данні підозрюваних, а саме характеристики з місць проживання;

- При необхідності провести інші слідчі (розшукові) дії;

- Виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- Скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На даний час необхідність в раніше обраному щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою не відпала, оскільки заявлені раніше ризики до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати її підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: кімнати АДРЕСА_3 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що не доведеним, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважаємо обґрунтованим застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме - домашній арешт.

ОСОБА_7 проживає з матір`ю та рідним братом. Матір має позитивний вплив на ОСОБА_7 , характеризується, як дисциплінований, оскільки тривалий час займався Теквондо та має безліч грамот.

Жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою передбачений ст. 177 КПК України слідчим не доведений.

А тому на думку захисту, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, слідчий не довів слідчому судді належним чином обґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_7 , до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами про результати проведення НСРД; протоколами обшуків від 16.10.2024; висновками судових експертиз матеріалів речовин та виробів; показаннями свідків та іншими матеріалами.

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 колегією суддів не можуть бути враховані.

Необхідно зазначити про те, що невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які є тяжким та особливо тяжким злочином.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі надасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

Викладене вище свідчить, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на інших обвинувачених та свідків, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на інших обвинувачених та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки інші обвинувачені та свідки не допитувались судом першої інстанції ставити питання про відсутність вказаного ризику є передчасним.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб підозрюваний може здійснити вплив на потерпілого свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 добре зазнає інших обвинувачених та свідків, тому є вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися підозрюваному від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Також, ОСОБА_7 може вчинити інші подібні кримінальне правопорушення, оскільки останній не працевлаштований та не має утриманців, тобто у ОСОБА_7 не має достатньо міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці, та які зможуть гарантувати його виправлення під час застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Що стосується тверджень захисника та обвинуваченого про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Разом з тим, необхідно зазначити про те, що органом досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 інкримінують вчинення двох кримінальних правопорушення, які є тяжким та особливо тяжким злочином в період дії іспитового строку за попереднім вироком.

В той же час, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу зводиться до того, що у ОСОБА_7 наявне місце проживання, позитивну характеристику та наявність матері.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_7 будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку інкримінують вчинення двох кримінальних правопорушення, які є тяжким та особливо тяжким злочином, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а навпаки підозрюваний може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_7 ,а також наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби, колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки з врахуванням висунутої підозри вказане жодним чином не зменшує існування встановлених ризиків, а навпаки надасть йому змогу уникнути кримінальної відповідальності.

Також, слідчим суддею згідно ч.4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, та правомірно не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюють у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2024, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 ,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000292,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, з 11.00 год. 11.12.2024 року до 11.00 год. 08.02.2025 року, без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3