Справа № 138/1052/25
Провадження №:1-кс/138/327/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000171 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000171 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 09.04.2025 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від працівників прикордонної служби України про те, що під час перетину державного кордону громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав неправомірну вигоду в розмірі 90 доларів США.

За даним фактом 09.04.2025 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

У ході проведення огляду місця події 09.04.2025 в службовому приміщенні ДПСУ, що знаходиться на території пункту пропуску «Могилів-Подільський-Отач», що по вул. Соборна, 7 у м. Могилеві-Подільському Вінницької області, зі столу було вилучено грошові кошти в сумі 90 доларів США, наступними купюрами: 50 доларів (PL 52209894 C), 20 доларів (PG 73362324 D) та дві купюри по 10 доларів (MJ 27805551 A, IA 69729141 A), які ОСОБА_5 надав працівнику ДПСУ як неправомірну вигоду.

Після вилучення вказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 90 доларів США купюрами номіналом 50 доларів (PL 52209894 C), 20 доларів (PG 73362324 D) та дві купюри по 10 доларів (MJ 27805551 A, IA 69729141 A).

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просять клопотання задовольнити. ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання до суду не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, не заперечував щодо задоволення клопотання. Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчий суддя встановив, що 09.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000171 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Вказані відомості внесені за повідомленням працівників прикордонної служби України про те, що під час перетину державного кордону громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав неправомірну вигоду у розмірі 90 доларів США.

Під час огляду місця події в приміщенні пункту пропуску «Могилів-Подільський-Отач», що по вул. Соборна, 7 у м. Могилеві-Подільському Вінницької області на столі в паспорті громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_6 працівниками поліції виявлено грошові кошти в сумі 90 доларів США наступними купюрами: 50 доларів (PL 52209894 C), 20 доларів (PG 73362324 D) та дві купюри по 10 доларів (MJ 27805551 A, IA 69729141 A). Вказані кошти ОСОБА_5 пропонував працівнику прикордонної служби за безперешкодний прохід на територію України його знайомого. Вказані грошові кошти були вилучені та поміщені до спецпакета НПУ № RIC 2129400. Вказане підтверджується протоколом огляду місця події від 09.04.2025.

Постановою слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від 09.04.2025 вказані грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передані на відповідальне зберігання до відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк».

Отже, слідчий довів, що вказане майно може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000171 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 90 доларів США, купюрами номіналом 50 доларів (PL 52209894 C), 20 доларів (PG 73362324 D) та дві купюри по 10 доларів (MJ 27805551 A, IA 69729141 A), які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , які передано на зберігання до відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк»

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, слідчому та ОСОБА_7

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1