Провадження № 1-кп/752/1461/25
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 від 22 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 303 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Голосіївським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року продовжено строк тримання обвинуваченої під вартою до 16 лютого 2025 року включно.

Прокурор подав клопотання про чергове продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 303 КК України, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачена може переховуватись від суду та впливати на свідків, котрі ще не були допитані в судовому засіданні, вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому застосування щодо обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів не здатне запобігти вказаним ризикам.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вказав, що обвинувачена тривалий час тримається під вартою, є особою молодого віку, позитивно характеризується, утримує двох дітей. Ризикам у кримінальному провадженні можливо запобігти шляхом застосування більш легких запобіжних заходів. Просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачена підтримала захисника. Вказала, що зазначені у клопотанні прокурора ризики відсутні. Має на утриманні двох дітей, переховуватись від суду не буде.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з наступних підстав.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується ;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 бвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є особливо тяжкі, за які передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Про обґрунтованість підозри обвинуваченої свідчить зміст обвинувального акта, реєстр матеріалів досудового розслідування, а також сукупність частково досліджених в судовому засіданні доказів. При цьому оцінка обґрунтованості підозри в даному випадку здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості обвинуваченої. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судом не закінчено з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не досліджено всі документи, не допитано свідків та саму обвинувачену.

З огляду на характер інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, дані про її особу, розмір покарання, яке їй загрожує у випадку доведеності винуватості, суд дійшов висновку про продовження існування передбачених у ст. 177 КПК України ризиків, які на даний час не зменшились, а саме у випадку звільнення з-під варти обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, котрі ще не були допитані в судовому засіданні.

Позитивна характеристика обвинуваченої та наявність у неї двох малолітніх дітей, не зменшує існування вказаних ризиків.

На даний час, застосування щодо обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання цим ризикам, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Тримання обвинуваченої під вартою, в даному випадку, виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою підлягає задоволенню.

Оскільки обвинуваченій ставиться в провину вчинення особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тому в силу приписів п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення розміру застави на даній стадії провадження суд не вбачає.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 194, 199, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 13 квітня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1