Номер провадження:1-кп/521/342/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м. Одеса

Малиновським районним судом м. Одеси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 , за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.

Обвинувачений у судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку сторін, суд вважає, що строк тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.

ОСОБА_4 , обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Таким чином, тяжкість покарання на даному етапі ще може свідчити про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування або суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. При цьому, суд не встановлює зволікань з боку сторони обвинувачення в надані доказів.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.

Також, суд на підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України та оцінюючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 и 178 КПК України вважає, що застосування застави до ОСОБА_4 неможливе.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 15.05.2019 року, включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1