справа № 208/1682/23
№ провадження 1-кп/208/128/25
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, ч. 2 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» від 21.06.2013 №440-19/VI на території Криничанського району створено ботанічний заказник місцевого значення «Житлова балка» загальною площею 397,0 га.

Вказане рішення про створення заказника прийнято Дніпропетровською обласною радою 3 урахуванням подання Дніпропетровської облдержадміністрації, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області, висновків і рекомендацій постійної комісії обласної ради з питань екології та енергозбереження в рамках реалізації Програми формування та розвитку національної екологічної мережі Дніпропетровської області на 2006-2015 роки, яка затверджена рішенням Дніпропетровської обласної ради № 768-33/IV від 22.03.2006, якою передбачено створення об`єктів природно-заповідного фонду на території Дніпропетровської області, у тому числі ботанічного заказника місцевого значення «Житлова балка».

Відповідно до Проекту створення ботанічного заказника місцевого значення «Житлова балка», який розроблений авторським колективом науковців під науковим керівництвом доктора біологічних наук ОСОБА_7 , територія заказника за характером ландшафтно-типологічної структури входить у П`ятихатський байрачно-степовий район степової області південних відрогів Придніпровської височини, що відноситься до Правобережно-Дніпровської Північно-степової провінції Степової зони України. На території заказника виявлено 391 вид рослин, які відносяться до 3 класів та 76 родин, з яких 6 видів входять до Червоної книги України і 16-до Червоного списку Дніпропетровської області. Зокрема, на території заказника виявлений представник південної флори України, дуже рідкісний для Дніпропетровської області підмаренник дзвониковидний, який рекомендований до внесення в Червоний список Дніпропетровської області. Особливістю раритетного фонду заказника є наявність дуже обмеженої популяції ковили вузьколистої, так як на території Дніпропетровської області встановлення всього три місцезнаходження рослин цього виду. До того ж, на території заказника відмічено існування видів комах, занесених до Червоної книги України зі статусом «вразливий», таких як махаон, совка сокиркова, птеростіх темнуватий, красотіл-дослідник; 6 видів наземних хребетних, які потребують особливої охорони, 4 з яких занесені до Бернської Конвенції, такі як кумка червоночерева, ропуха звичайна, жаба озерна, жаба ставкова; 1 вид плазунів, такий як черепаха болотна, який також занесений до Червоної книги України та Червоного списку Дніпропетровської області 141 вид орнітофауни, з яких 14 видів включені до Червоної книги України, 20 видів -до Червоного списку Дніпропетровської області, 124 види до Додатків 2,3 Бернської Конвенції; 5 видів кажанів, які занесені до Червоної книги України та Червоного списку Дніпропетровської області. Також на території заказника мешкають 12 видів теріофауни, які внесені до Додатків 2 та 3 Бернської Конвенції, з яких 8 видів підлягають особливій охороні як рідкісні види континенту відповідно до Міжнародного договору про особливий охоронний режим тварин, що включені до додатків 2 та 3 Бернської конвенції, до якого України приєдналася та є повноправним членом з 1999 року.

Також, Проектом створення ботанічного заказника місцевого значення «Житлова балка» передбачено те, що на території заказника заборонена будь-яка діяльність, яка негативно впливає чи перешкоджає використанню за цільовим призначенням, зокрема промислова діяльність, видобуток, геологічне вивчення, дослідно-промислова розробка корисних копалин, будь-яке будівництво, будівельні роботи, рільництво та будь-яке порушення грунтового покриву, потрапляння будь-яких отрутохімікатів і добрив, які можуть бути використані на суміжних територіях, знищення рослинності, особливо випалювання травостою, стерні на полях, очерету, порушення природного стану водойм, автомобільні стоянки, розведення вогнищ тощо. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища відносяться до природних територій та об`єктів, які, в свою чергу, належать до природно-заповідного фонду України.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 3 Закону залежно від походження, інших особливостей природних комплексів та об`єктів, що оголошуються заказниками чи пам`ятками природи, мети і необхідного режиму охорони заказники поділяються на ландшафтні, лісові, ботанічні, загально зоологічні, орнітологічні, ентомологічні, іхтіологічні, гідрологічні, загально геологічні, палеонтологічні та карстово-спелеологічні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону регіональні ландшафтні парки, зони буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.7 Закону землі природно-заповідного фонду -це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Частиною 4 ст.7 Закону передбачено, що межі території та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до картографічних матеріалів та абрисів земельних ділянок, які є невід`ємної частиною проекту створення заказника, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0298 загальною площею 17,5262 га. входить до складу територій, на яких створений ботанічний заказник місцевого значення «Житлова балка».

Відповідно до ст. 25, 26 Закону заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів.

Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

На територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник

Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, проводиться з додержанням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Статтею 44 Земельного кодексу України встановлено, що до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до вимог ст.46-1 Земельного кодексу України, землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти. Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення.

Вимогами ст.150 Земельного кодексу України передбачено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Відповідно до Положення про ботанічний заказник місцевого значення «Житлова балка» заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Положення основними завданнями заказника є: збереження в природному стані цінної екосистеми і геологічних утворювань; збереження характерного даному ландшафту генетичного фонду тварин і рослин, особливо рідкісних і зникаючих; підтримка загального екологічного балансу в регіоні; поширення еколого-освітніх знань.

Тобто, правовий режим земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення передбачає собою встановлений правовими нормами порядок охорони земель, передбачає збереження і відтворення, а також використання за цільовим призначенням земель різних форм власності, забезпечення охорони прав всіх суб`єктів на ці землі, здійснення управління землями і забезпечення контролю за дотриманням законодавства та застосування відповідальності за його порушення.

Таким чином, землі природно-заповідного фонду є землями з особливим режимом охорони і повністю або частково вилучені з господарського обороту.

30.06.2021 Божедарівською селищною радою прийнято рішення № 22-10/VIII «Про прийняття у комунальну власність Божедарівської селищної ради з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення», яким прийнято земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0298, площею 17,5262 га з цільовим призначенням 16.00 Землі запасу комунальної власності селищної ради.

17.06.2022 було проведено державну реєстрації права власності на земельну ділянку, в результаті чого зареєстровано комунальну форму власності на вказану земельну ділянку, власником якої є Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області.

У жовтні 2021 року (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не видалося можливим) ОСОБА_6 , не маючи будь-яких законних підстав, умисно, з метою власного збагачення, в порушення вимог ст.ст. 13, 14 Конституції України, згідно з якими земля с основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених вимогами ст.ст. 81, 116, 125 Земельного кодексу України, відповідно до яких громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним Кодексом України, в порушення вимог ст.ст. 3, 4, 7, 25, 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд», ст.ст. 43,44, 45,46-1, 122, 150 Земельного кодексу України, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель, розташованої в межах об`єкту природно-заповідного фонду -ботанічного заказника місцевого значення «Житлова балка» на території Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 , у жовтні 2021 року (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не видалося можливим) знаходячись в с. Новогурівка Кам`янського району Дніпропетровської області, шляхом самовільного зайняття земельної ділянки, достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу йому у власність або користування земельної ділянки особливо цінних земель, а саме земель природно-заповідного призначення, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель, яка перебуває в межах об`єкту природно-заповідного фонду ботанічного заказника місцевого значення «Житлова балка», за допомогою інших осіб, які не діяли, як співвиконавці злочину, оскільки були переконані у законності виконання вказаних робіт на вказаній земельній ділянці, самовільно зайняв, протиправно заволодів та використав частину земельної ділянки площею 13,0880 га з кадастровим номером :01:001:0298, загальною площею всієї ділянки 17,5262 га, з цільовим призначенням 16.00 Землі запасу, яка перебуває у комунальній власності та в охоронній зоні об`єкту природно-заповідного фонду ботанічного заказника місцевого значення «Житлова балка», здійснюючи на самовільно зайнятій земельній ділянці особливо цінних земель повний цикл сільськогосподарських робіт, у вигляді її обробки, культивування, засівання сільськогосподарською культурою «озима пшениця» та збір врожаю сільськогосподарської культури «озима пшениця».

16.06.2022 актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України, яка проведена Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) підтверджено факт самовільного зайняття ОСОБА_6 частини земельної ділянки особливо цінних земель з кадастровим номером :01:001:0298, в межах об`єкту природно-заповідного фонду ботанічного заказника місцевого значення «Житлова балка», шляхом її обробітку та засівання сільськогосподарською культурою «озима пшениця»», а також встановлено площу самовільно зайнятої земельної ділянки особливо цінних земель у розмірі 13,0880 ra.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №СЕ-19/104-22/20153-ЕК від 26.07.2022 розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки 3 кадастровим номером :01:001:0298 площею 13,0880 га становить 116 777,68 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме самовільному зайнятті земельної ділянки особливо цінних земель.

У судовому засіданні від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , надійшло клопотання, в якому він просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_3 , не заперечувала щодо закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засідання не заперечувала щодо закриття кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Відповідно до частини першої статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За частиною третьою статті 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше трьох років.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження (статті 284-288 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений надав свою згоду на закриття кримінального провадження з відповідних підстав.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Санкція ч. 2 ст. 197-1 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років. Вказане кримінальне правопорушення віднесене до нетяжких злочинів, згідно ст. 12 КК України, а тому строк давності, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить три роки.

Враховуючи наведене, на час проведення судового засідання у даному кримінальному провадженні закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Також, згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к прийшов до висновку: «За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України».

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши відповідну згоду обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, заяви від юридичних та фізичних осіб про залучення їх до провадження як потерпілих не надходили, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити, звільнивши ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Процесуальним керівником у кримінальному провадженні начальником Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_8 в ході розгляду кримінального провадження було заявлено цивільний позов про стягнення із ОСОБА_6 збитки завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 116 777,68 грн.

Разом із цим, у випадку закриття кримінального провадження в передбаченому КПК порядку, суд вважає за необхідне роз`яснити цивільному позивачу його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства. Тому, оскільки суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, заявлений потерпілим цивільний позов слід залишити без розгляду, та скасувати арешт.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, ст. 12, 49, ч.2 ст. 197-1 КК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 10.05.2022 № 0000013 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, задовольнити.

Кримінальне провадження від 10.05.2022 № 0000013 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, закрити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов процесуального керівника у кримінальному провадженні начальника Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_8 про стягнення збитки завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 116 777,68 грн., залишити без розгляду.

Арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 30646939, загальна площа 32,4 кв.м, власником якої є ОСОБА_6 , який накладений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.04.2023 р. по справі № 178/758/22, скасувати.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1