ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3636/25
провадження № 1-кс/753/602/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир, Житомирської області, громадянина України, з освітою рівня молодшого спеціаліста, не одруженого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, депутатом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2025 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 19.02.2025 приблизно о 19 год 59 хв, перебуваючи неподалік будинку № 9-B по вулиці вул. Бориса Гмирі в місті Києві зайшов до другого під`їзду, піднявся на 7 поверх та відкрито заволодів речами потерпілої ОСОБА_8 , які були у пакеті останньої, а саме: гаманцем, який матеріальної цінності не становить, банківськими картками, які матеріальної цінності не становлять, продуктами, які матеріальної цінності не становлять та грошовими коштами у сумі 4 000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у тому, що своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2025, близько 21 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, станція метро «Харківська», слідував на зустріч літній жінці у підземному переході станції метро «Харківська» та в цей час у останнього виник раптовий злочинний умисел спрямований на відкрите, повторне, викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, обрав об?єктом свого злочинного посягання майно, що перебувало у потерпілої ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 15 128 GB» світло-блакитного кольору, вартістю 22 840,30 грн у чохлі прозорого кольору, який матеріальної цінності не становить, паспорт громадянина України та інші особисті документи потерпілої ОСОБА_9 , які матеріальної цінності не становлять та шляхом ривка із правої руки потерпілої заволодів вказаним майном.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у тому, що своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення та недостатністю менш суворих запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 , заперечуючи проти задоволення клопотання слідчого, посилались на відсутність доказів існування ризиків, наведених прокурором. Підозрюваний зазначив, що скрутне фінансове становище спонукало його до вчинення даних кримінальних правопорушень, про що він щиро шкодує та сприяє слідству.

Крім того, захисник стверджував про відсутність намірів у підозрюваного вчиняти інші злочини чи переховуватись від слідства, впливати в будь-яких спосіб на потерпілих у кримінальному провадженні. Просив врахувати дані про особу підозрюваного, відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів клопотання 20.02.2025 о 09 год 07 хв ОСОБА_5 затримано без ухвали слідчого судді на підставі ст. 208 КПК України.

20.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: допитами свідків, протоколом обшуку затриманої особи, протоколами огляду місця події, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами допиту потерпілих та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що існує висока ймовірність, що зазначені слідчим обставини мали місце, а ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень підтверджується достатніми на цьому етапі розслідування доказами.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Встановленням особи підозрюваного з`ясовано, що останній уродженець міста Житомира Житомирської області, громадянин України, з освітою рівня молодшого спеціаліста, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, де проживають його батьки, раніше не судимий.

Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком не має специфічних особливостей стану здоров`я, має певні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

За час проходження служби на посаді солдата у військові частині НОМЕР_1 зарекомендував себе позитивно, про що в матеріалах клопотання наявна відповідна службова характеристика. До адміністративної відповідальності за вчинення корупційного або військового адміністративного правопорушення не притягувався.

У разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи доводи підозрюваного щодо відсутності намірів втрати довіри держави, відсутності даних, які б негативно характеризували підозрюваного, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що ризик втечі останнього є маловірогідним.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що при обґрунтуванні ризику втечі прокурор посилався лише на суворість покарання, за відсутності аналізу та оцінки факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій ОСОБА_5 піддається кримінальному переслідуванню, що в свою чергу прямо суперечить практиці ЄСПЛ.

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, то такі твердження слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні не підтверджено будь-якими фактами або ж обставинами, а тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є необгрунтованим.

З урахуванням відсутності даних про законне джерело доходу, слідчий суддя вважає, що у даному випадку небезпека вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень має місце, однак такий ризик не є явним, а запобіжний захід у виді тримання під вартою, в світлі обставин справи, необхідним для забезпечення підозрюваним виконання процесуальних обов`язків.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Прокурором не доведено, що має місце такий надзвичайний ступінь ризиків, які б виправдовували застосування найсуворішого запобіжного заходу, а інші найменш обтяжливі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного, в даному випадку, не підлягають застосуванню запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, застави у зв`язку з тим, що вони не будуть дієвими і не зможуть перешкодити настанню вищевказаних ризиків.

Відтак, за результатами оцінки сукупності встановлених обставин слідчий суддя вбачає підстави для застосування другого за суворістю запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, з покладенням обов`язків протягом двох місяців прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк два місяці.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити ОСОБА_5 , з під варти в залі суду.Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваного покласти на органи Національної поліції за місцем його проживання.

Дія ухвали до 20.04.2025 (включно).

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26.02.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1