В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0001470 від 26 квітня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашхабад Туркменістан, громадянина України, туркмена, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 01.11.2011 Шевченківським районним судом м.Львова за п.4 ч.2 ст.115, ч. 2 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі та який 02.08.2023 року звільнився з місця позбавлення волі у зв`язку із відбуттям строку покарання, -,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 17.04.2024, проникнувши в підвальне приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, у час запровадження воєнного стану введеного відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102- ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, який з 10 листопада продовжено на 90 діб, тобто до 7 лютого 2025 року, діючи умисно, з корисливих мотивів та власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом перепилювання пилкою до металу навісного замка, проник всередину комірки, яка перебуває у власності Львівської міської ради, знаходиться на балансі Львівське комунальне підприємство «Княже місто» та якою користується ОСОБА_6 , звідки таємно викрав Bluetooth-колонку «Hopestar Party» вартістю 1000 гривень, повітряний компресор «Einhell TC-AC 190 OF Set» вартістю 2000 гривень, зарядний пристрій «Dnipro M FC-230» вартістю 300 гривень, акумуляторну батарею «Dnipго М ВР-240» вартістю 700 гривень, акумуляторну кутову шліфувальну машину «Dnipro M DGA-201BC Ultra» вартістю 850 гривень, безпровідні навушники «True Wireless Sports Earbuds with Charging Case» вартістю 150 гривень, машинку для стрижки «GEEMY PROFESSIONALHAIR CLIPPER» вартістю 200 гривень, грошові кошти готівкою у сумі 3000 гривень, паспорт громадянина України та військовий квиток видані на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що належали ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на загальну суму 8200 грн., та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений в судовому засіданні та в присутності захисника свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив, що обставини справи повністю відповідають вказаному в обвинувальному акті. Вказав, що в подальшому викрадений товар здав до ломбарду.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого, вважає, що вина ОСОБА_4 доведена, а його дії слід кваліфікувати як викрадення чужого майна (крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану) повторно, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує:

-ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке віднесено кримінальним законом до тяжких злочинів, згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, які містяться в ст.12 КК України;

-особу обвинуваченого, який раніше судимий, на момент вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував, згідно висновку судово-психіатричної експертизи, на даний час та в період інкримінованого правопорушення ОСОБА_4 стійким хронічним чи тимчасовим психічним розладом не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак виявляв ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості пограничний тип. За своїм психічним станом останній народження не потребує застосування примусових заходів медичного характеру;

-наявність обставин, які пом`якшує покарання ОСОБА_4 - щире каяття;.

Обтяжуючих обставин в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, оскільки обвинувачений був раніше засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, на шлях виправлення не став, суд вважає, що попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і тому обирає останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, встановленої для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.

Призначене покарання, на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 34 КК рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин (згідно вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 01.11.2021 року за п.4 ч.2 ст.115, ч. 2 ст.185 КК України.

Водночас, як вбачається з обвинувального акта, така обтяжуюча покарання обставина, як рецидив злочину, в обвинуваченні ОСОБА_4 прокурором не висувалася.

Суд керуючись правовими позиціями Верховного суду (зокрема постанова від 14.04.2020 року у справі № 138/2748/18) вирішив не визнавати дану обставину (рецидив злочинів) такою, що обтяжує покарання, оскільки це не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання, ОСОБА_4 було затримано 28.10.2024 року о 23 год. 05 хв. у м. Дніпро.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.10.2024 року, до останнього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 26.12.2024 року.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні злочину, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 , з огляду на дані про його особу, нестійкі соціальні зв`язки, зможе ухилитися від виконання вироку суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити без зміни до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ч. 6 ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 ст.185 Кримінального Кодексу України, за яке призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-DVD-R диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1