ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/275/25 Справа № 229/4177/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Кривий Ріг

25.02.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського Донецької області від 11.04.2024р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голошинці, Підволочинського р-ну Тернопільської області, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років,

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 (далі - обвинуваченого) визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.

Вирок суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 (далі захисник), який в апеляційній скарзі:

- вважає, що вирок суду не відповідає змісту доказів, які були отримані та досліджені судом, внаслідок чого є необґрунтованим і належним чином невмотивованим та незаконним, оскільки винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства за ч. 1 ст. 115 КК України недоведена, та його дії слід кваліфікувати ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність;

- зазначає, що згідно висновку СМЕ від 20.04.2023 р. трупа потерпілого, висновку експерта №СЕ-191105-23/836-БЛ від 25.04.2023 р., висновку додаткової СМЕ №4811 від16.05.2023 р. трупа потерпілого були встановлені тільки спосіб заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та причина його смерті;

- зазначає, що показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , надані ними в судовому засіданні, які є, на його думку, показаннями з чужих слів, є похідними від інформації, яку їм безпосередньо повідомив обвинувачений, не містять відомостей про обставини події, чому і як вона відбулась, про мотиви вчинку обвинуваченого, про його особисте відношення до цього, тому неможливо встановити жодної визначальної кваліфікуючої ознаки вчинення обвинуваченим умисного вбивства потерпілого, які підлягають обов`язковому доказуванню відповідно до ст. 91 КК України;

- вказує, що виключно тільки особисто обвинувачений може пояснити всі обставини події, та який надав з цього приводу послідовні показання, як на досудовому слідстві при його допиті у якості підозрюваного від 02.04.2023 р., при проведенні слідчого експерименту від 02.04.2023 р. та у судовому засіданні;

- звертає увагу суду апеляційної інстанції, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні його клопотання про проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа щодо обвинуваченого;

- вказує, що враховуючи отримані та досліджені судом докази, встановлено, що обвинувачений є неконфліктною особою, раніше ні з ким не конфліктував, був знайомий з потерпілим нетривалий час, раніше між ним та потерпілим не було конфліктів, їхати з обвинуваченим в поїздку потерпілий обрав самостійно, без будь-якого примусу, при цьому потерпілий взяв із собою зброю, у обвинуваченого була відсутня зброя, обвинувачений перед здійсненням пострілів цілив під ноги потерпілому та не міг уявити та припустити, що може вцілити в нього, при цьому обвинувачений поцілив в тіло потерпілого через те, що спіткнувся, а не через бажання нанести травми; після події обвинувачений особисто не ховаючись, та не ховаючи тіло потерпілого, приїхав до розташування та повідомив командира про те, що відбулось, добровільно видав автомат, показав, де знаходиться тіло потерпілого;

- зазначає, що встановлені судом першої інстанції вина, намір, мотив, умисел та дії обвинуваченого слід визнати такими, що постріли, здійснені обвинуваченим в потерпілого, відбулись через спотикання обвинуваченого, оскільки інших даних матеріали кримінального провадження не містять, що підтверджується висновком додаткової СМЕ №4811 від 16.05.2023 р. трупа потерпілого, що смерть потерпілого знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, не виключено, що вони могли утворитись в час та за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участю 02.04.2023 р.;

- вказує, що всупереч вимогам ст.ст. 24, 25 КК України, ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 119 КК України, матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що обвинувачений, взявши в руки автомат, бажав та (або) передбачав настання смерті потерпілого, тому враховуючи фактичні обставини справи у обвинуваченого був відсутній умисел на позбавлення життя потерпілого;

- підкреслює, що фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції за допомогою досліджених доказів, не узгоджуються з кваліфікацію дій обвинуваченого як умисне вбивство потерпілого, а свідчать про вчинення обвинуваченим вбивства через необережність, оскільки він, беручи у руки автомат, цілився у ноги потерпілого, через свою необачність, проявляючи злочинну недбалість, а саме не передбачаючи того, що в умовах поганої дороги, він може здійснити неконтрольовані ним постріли з автомату в потерпілого, не бажаючи та не усвідомлюючи, що може спіткнутись та вцілити безпосередньо в потерпілого, хоча міг та повинен був передбачити, тому в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, та його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України;

- вважає, що у вироку відбулось неправильне застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню, та застосований закон, який повинен бути застосований, тобто порушений принцип законності;

- прохає вирок суду першої інстанції змінити в частині зміни кваліфікації дій обвинуваченого, перекваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України та призначити обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 119 КК України.

Про дату час, та місце судового розгляду потерпіла повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд апеляційної скарги за її відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали її задовольнити, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та перебуваючи на посаді навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , яка тимчасово базується в АДРЕСА_2 , 01.04.2023р, приблизно о 18 год. 00 хв., знаходячись на автомобільній дорозі в с. Переїзне Бахмутського району Донецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому - військовослужбовцю цієї ж військової частини солдату ОСОБА_14 (далі потерпілому) з мотивів помсти за те, що потерпілий, на ґрунті вживання спиртних напоїв, раніше розпочав конфлікт з обвинуваченим, під час якого обвинувачений здійснив із закріпленого за ним автомату АК-74 № НОМЕР_2 2 постріли в землю поруч із обвинуваченим, далі в продовженні конфлікту обвинувачений схопив потерпілого за руки, повалив його на землю та наніс потерпілому тильною стороною правої долоні удар в обличчя, після чого обвинувачений узяв із автомобіля автомат АК-74 № НОМЕР_2 , який закріплений за потерпілим, та здійснив не менше шести пострілів в бік потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер на місці події.

В результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому спричинено тілесні ушкодження, а саме: множинні кульові поранення в ділянці тулуба, кінцівок з ушкодженням органів грудної та черевної порожнин, багато уламковим переломом правого стегна, переломами кісток лівої кисті, множинними ушкодженнями м`язів, судин, які ускладнились гострою зовнішньою кровотечею, малокров`ям внутрішніх органів, які мають у сукупності ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть потерпілого настала в наслідок сполученої травми голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок зі сліпим кульовим пораненням органів грудної та черевної порожнин, ушкодженням правої легені, печінки, брижі та петель тонкого кишечника, множеними наскрізними кульовими пораненнями кінцівок з багато уламковим переломом правого стегна, кісток лівої кисті, м`язів та судин кінцівок, забійної рани голови, яка ускладнилась гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, малокров`ям внутрішніх органів, шоком. Смерть потерпілого знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями.

Суд першої інстанції поклав в обґрунтування доведеності фактичних обставин події та винуватості обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства потерпілого з мотивів помсти такі докази:

- витяг з ЄРДР від 02.04.2023 р., що 01.04.2023 р. о 19.00 год. до правоохоронного органу надійшло повідомлення, що в с. Переїзне Бахмутського району Донецької області з вогнепальними пораненнями виявлено труп солдата ЗСУ ОСОБА_14 , 1989 р.н.

(а.с. 26 т. 3)

- протокол огляду місця події від 01.04.2023 р. з фото таблицею та DVD- диском, яким підтверджується, що в с. Переїзне вул. Центральна Бахмутського району Донецької області на узбіччі знаходиться в положенні лежачи труп потерпілого з наявними тілесними ушкодженнями у вигляді рани голови в районі потиличної частини праворуч, на лівій та правій ногах в районі внутрішньої поверхні стегна, пошкодження на правій сідниці. Поряд з трупом виявлено дві гільзи з маркуванням 17, 90 на відстані 4 м 7 м, які вилучені та визнані речовими доказами.

(а.с. 33-43 т. 3)

- протокол огляду місця події та трупа потерпілого від 02.04.2023 р., в ході якого оглянутий труп потерпілого з наявними тілесними ушкодженнями, вилучено одяг з трупа потерпілого з наявними пошкодженнями та слідами речовини бурого кольору, та предмет схожий на кулю калібру 5, 45 мм.

(а.с. 44-54 т. 3)

- висновок СМЕ №48 від 20.04.2023 р. трупа потерпілого, яким підтверджується, що його смерть настала внаслідок сполученої травми голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок зі сліпим, кульовим пораненням органів грудної та черевної порожнин з ушкодженням правої легені, печінки, грижі та петель тонкого кишечнику, множинними наскрізними кульовими пораненнями кінцівок з багатоуламковим переломом правого стегна, кісток лівої кісті, м`язів та судин кінцівок, забійної рани голови, яка ускладнилась гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, малокрів`ям внутрішніх органів, шоком.

Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ на момент дослідження трупа в морзі, смерть потерпілого могла настати за 10-12 годин до моменту дослідження трупа.

При дослідженні трупа потерпілого виявлені множинні кульові поранення в ділянці тулуба, кінцівок з ушкодженням органів грудної та черевної порожнин, багатоуламковим переломом правого стегна, переломами кісток лівої кісті, множинними ушкодженнями м`язів, судин, які ускладнились гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечах, малокрів`ям внутрішніх органів, які причинені незадовго до настання смерті потерпілого могли утворитись від неодноразової дії снаряду (кулі) при пострілах з автоматичної вогнепальної зброї типа автомата АК47 та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть потерпілого знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа потерпілого виявлено 2,5 проміле етилового спирту, що свідчить про вживання ним незадовго до смерті алкогольних напоїв, та в момент їх настання міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння сильного ступеню.

(а.с. 56-60, 76-80 т. 3)

- протоколи огляду предмету від 02.04.2023 р. та 03.04.2023 р., з фото таблицями, якими підтверджується, що були оглянуті предмет, схожий на автомат АК74 1988р.в. № НОМЕР_2 без магазину з нашаруванням бруду, який вилучений разом із змивами з нього на потожирову речовину, та предмет, схожий на магазин до автомату з 12-ма набоями з маркуванням 17, 90, які вилучені та визнані речовими доказами.

(а.с. 63-67, 71-72, т. 3), (а.с. 121-129, т. 3)

- відомості про закріплення зброї за особовим складом 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , та витяг з наказу №61 від 02.03.2023 р. командира в/ч НОМЕР_1 , якими підтверджується закріплення за потерпілим автомату АК 74 У № НОМЕР_2 .

(а.с. 68-70, т. 3)

- протокол слідчого експерименту від 02.04.2023 р. з DVD- диском за участю обвинуваченого, яким підтверджується, що він у присутності захисника ОСОБА_15 показав, що від 01.04.2023 р. о 06.00 год. знаходився в м. Сіверськ Донецької області, разом з військовослужбовцем вжив приблизно 200 г самогону та о 13.00 год. разом з потерпілим та ще одним солдатом на автомобілі поїхали в с. Переїзне Бахмутського району Донецької області забрати свої речі, де він особисто також вживав спиртні напої. Близько 18.00 год. він разом з потерпілим поїхав знов до м. Сіверськ Донецької області, та по дорозі закипів двигун автомобіля, та він зупинив авто, у зв`язку з чим, потерпілий висловив своє незадоволення. Після чого потерпілий із свого автомата з відстані 10 метрів від обвинуваченого здійснив кілька пострілів в його бік, та обвинувачений підняв руки до гори, намагався заспокоїти потерпілого. Коли потерпілий трохи заспокоївся, обвинувачений сів за кермо та вони поїхали в напрямку м. Сіверськ Донецької області. Проте через 10 хвилин знов закипів двигун, він знов зупинив автомобіль, вийшов в туалет. Він був збентежений поведінкою потерпілого, оскільки той поводив себе агресивно та був зі зброєю, та після чого він особисто покликав потерпілого, при цьому потерпілий вийшов з автомобіля без зброї. Він особисто підійшов до потерпілого, кинув його на землю, та коли потерпілий став перевертатись, наніс рукою удар в обличчя потерпілого, який намагався прикритись руками. Далі він особисто пішов до автомобіля за автоматом потерпілого, при цьому він заліз до автомобіля через водійське сидіння. Автомат був заряджений, стояв в положенні автоматичної стрільби. Далі він побачив, що потерпілий почав підніматись та йти, почав погрожувати йому, сказав, щоб він залишив автомат. При цьому він особисто хотів налякати потерпілого та направив дуло автомату в землю в бік потерпілого, можливо під ноги, подивився та направив автомат на потерпілого та здійснив п`ять пострілів, після чого поклав автомат до автомобілю. Далі він підійшов до потерпілого, який не подавав ознак життя, та злякавшись вчиненого, поїхав до с. Переїзне Бахмутського району Донецької області та доповів командиру роти ОСОБА_16 про те, за він застрелив потерпілого, повідомивши, що стріляв в нього з метою налякати, в місці події була багнюка, та він коли стріляв, міг оступитись, та влучив у потерпілого. До цього він був знайомий з потерпілим декілька днів, конфліктів між ними не було, у нього був відсутній намір вбивати потерпілого.

(а.с. 83-87, т. 3)

- витяги наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 17.08.2022 р. про зарахування обвинуваченого до списків особового складу частини на посаду снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки, а з 18.01.2023 р. про призначення на посаду начальника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 .

(а.с. 89-90, т. 3)

- витяг наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 01.02.2023 р. про призначення обвинуваченого на посаду кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 .

(а.с. 91, т. 3)

- акт службового розслідування за фактом загибелі потерпілого військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_14

(а.с. 99-100, т. 3)

- висновок експерта № СЕ-19/105-23/836-БЛ від 25.04.2023р., яким підтверджується, що автомат, вилучений в ході проведення огляду предмета 02.04.2023 р. є бойовою нарізною вогнепальною зброєю 5, 45 мм автоматом АК74 № НОМЕР_2 1988р.в., виготовлений промисловим способом та придатний до стрільби.

Двадцять патронів, вилучені в ході проведення огляду предмета 03.04.2023 р. є боєприпасами, а саме бойовими проміжними патронами калібру 5, 45х39 мм, зразка 1974 р., виготовлені промисловим способом та до стрільби придатні.

Дві гільзи, вилучені в ході огляду місця події 01.04.2023р. є складовими частинами боєприпасів стріляними гільзами бойових, проміжних патронів калібру 5, 45х39мм зразка 1974р., та стріляні з наданого на дослідження автомату АК74 № НОМЕР_2 1988 р.

Надана на дослідження куля, вилучена в ході огляду місця події та трупа потерпілого в приміщенні СМЕ є складовою частиною бойового проміжного патрону калібру 5, 45х39 мм стріляною оболонковою кулею, яка є стріляною з наданого на дослідження автомату АК74 № НОМЕР_2 1988р.

(а. с. 134-147, т. 3)

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи предметів одягу з трупа потерпілого № 533-МК від 07.06.2023 р., яким підтверджується, що пошкодження тканини бушлата в трьох місцях №1, №2, №3, мають морфологічні ознаки вхідних отворів і заподіяні при пострілах з вогнепальної ручної зброї одиночними (компактними) снарядами (кулями) поперечним розміром біля 5 мм, що володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, до складу яких входили з`єднання міді, свинцю та заліза.

Додаткових факторів пострілу (дії полум`я, порохових газів, кіптяви пострілу, порохових зерен та ін.) на бушлаті в області вхідних пошкоджень не виявлено, що могло бути обумовлено пострілом з неблизької дистанції (поза межами дії додаткових факторів пострілу).

Пошкодження тканини бушлата № 2 та № 5 мають морфологічні ознаки вхідних отворів, заподіяні одиночними (комплектними) снарядами (кулями), що володіли помірною, або невисокою кінетичною енергією та пробивною, клиноподібно-розривною дією.

Пошкодження тканини кофти № 1, № 3, № 4 мають морфологічні ознаки вхідних отворів і заподіяні при пострілах з вогнепальної ручної зброї одиночними (контактними) снарядами (кулями), поперечним розміром біля 5 мм, що володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, до складу яких входили з`єднання міді, свинцю та заліза, що характерно для оболонкових куль.

Додаткових факторів пострілу (дії полум`я, порохових газів, кіптяви пострілу, порохових зерен) на кофті в області вхідних пошкоджень не виявлено, що могло бути обумовлено пострілом з неблизької дистанції або пострілом через перешкоду тканини бушлата тощо.

Пошкодження тканини кофти № 2, № 5 мають морфологічні ознаки вхідних отворів, заподіяні одиночними (контактними) снарядами (кулями), що володіли помірною або невисокою кінетичною енергією та пробивною клиноподібно-розривною дією.

Комплекс пошкоджень №№ 1-3 на тканині бушлата та кофти, що складається з вхідного отвору № 1, вихідного отвору №2 та вхідного отвору №3 могли бути спричинені - одномоментно (одночасно) в результаті одного пострілу, одним снарядом, через ділянки тканини бушлата та кофти, що підтверджується візуванням зондом.

Комплекс пошкоджень №3, №5 на тканині бушлата та кофти, що складається з вхідного отвору №4 та вихідного отвору №5, ймовірно могли бути спричинені одномоментно (одночасно) в результаті одного пострілу, одним снарядом, через ділянки тканини бушлата та кофти, що підтверджується візуванням зондом.

Враховуючи наведене вище, пошкодження №№ 1-5 на бушлаті і кофті могли бути заподіяні не менш ніж від двох пострілів двома снарядами.

- пошкодження тканини штанів № 1 - на передньо-боковій поверхні правої штанини в верхній третині, в області верхньої врізної кишені; № 2 передній поверхні правої штанини в середній третині, в області накладної кишені; №3 - на передній поверхні правої штанини в середній третині, в області накладної кишені; №4 - на передній поверхні правої штанині в середній третині, в області накладної кишені; №9 - на задньо-внутрішній поверхні лівої штанини; № 10 - на задньо-внутрішній поверхні лівої штанини - мають морфологічні ознаки вхідних отворів і заподіяні при пострілах з вогнепальної ручної зброї, одиночними (компактними) снарядами (кулями) поперечним розміром біля 5 мм, що володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, до складу яких входили з`єднання міді, свинцю та заліза (характерно для оболонкових куль).

Додаткових факторів пострілу (дії полум`я, порохових газів, кіптяви пострілу, порохових зерен та ін.) на досліджених штанах в області вхідних пошкоджень не виявлено, що могло бути обумовлено пострілом з неблизької дистанції (поза межами дії додаткових факторів пострілу).

- пошкодження тканини штанів № 5 - на задній поверхні правої штанини в верхній третині; №6 - на задній поверхні правої штанини в середній третині; №7 - на задній поверхні правої штанини в середній третині №8 - на задній поверхні правої штанини в середній третині; №11 - на задній поверхні лівої штанини в середній третині; №12 - на задній поверхні лівої штанини в середній третині в області накладної кишені - мають морфологічні ознаки вихідних отворів, заподіяні одиночними (компактними) снарядами (кулями), що володіли помірною, або невисокою кінетичною енергією та пробивною, клиноподібно-розривною дією.

- комплекс пошкоджень №1 та №5, що складається з вхідного отвору №1 та вихідного отвору № 5, ймовірно могли бути спричинені одномоментно (одночасно) в результаті одного пострілу, одним снарядом, через ділянки тканини штанів.

Комплекс пошкоджень № 2 та № 6, що складається з вхідного отвору № 2 та вихідного отвору № 6, ймовірно могли бути спричинені одномоментно (одночасно) в результаті одного пострілу, одним снарядом, через ділянки тканини штанів.

- комплекс пошкоджень № 3, № 7, № 9 та №11, що складається з вхідного отвору №3; вихідного отвору №7; вхідного отвору №9 та вихідного отвору №11, ймовірно могли бути спричинені одномоментно (одночасно) в результаті одного пострілу, одним снарядом, через ділянки тканини штанів.

- комплекс пошкоджень № 4, № 8, № 10 та № 12, що складається з вхідного отвору №4; вихідного отвору №8; вхідного отвору №10 та вихідного отвору №12, ймовірно могли бути спричинені одномоментно (одночасно) в результаті одного пострілу, одним снарядом, через ділянки тканини штанів.

Тобто пошкодження №№ 1-12 на штанах могли бути заподіяні не менш ніж від чотирьох пострілів, чотирма снарядами.

Враховуючи розміри, вхідних пошкоджень на представлених бушлаті, кофті та штанах, можна судити про те, що наявні пошкодження на одязі могли утворитись від пострілів зброї калібру 5.45 мм.

Враховуючи локалізацію вхідних пошкоджень на представленому одязі можна встановити, що потерпілий більш ймовірно був розташований правим боком відносно особи, яка здійснювала постріли.

По краям вхідних пошкоджень на представленому одязі, виявлено сліди металізації у вигляді з`єднань міді, свинцю та заліза (характерно для оболонкових куль).

( а.с.155-182, т. 3)

- висновок додаткової СМЕ № 48/1 від 16.05.2023 р. трупа потерпілого, яким підтверджується, що характер і локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого свідчить, що в момент отримання вогнепальних ушкоджень він був повернутий правою боковою поверхнею тіла до особи, яка здійснювала постріли, а також свідчить про їх вогнепальний кульових характер та спричинення, про наявність вхідних ран в ділянці правового плеча та передпліччя по 1 шт., правого стегна 2 шт., по зовнішній поверхні та тильної поверхні правої кисті 2 шт. Всі інші рани з ознаками вихідних чи вторинних, нескрізних. Напрямки раневих каналів: в ділянці тулуба зверху вниз, справа наліво; в ділянці нижніх кінцівок справа наліво.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень на трупі потерпілого свідчить, що вони могли утворитись від одноразової дії снаряду (кулі) при пострілах з автоматичної, вогнепальної зброї типа автомату АК 74 з неблизької відстані.

Малоймовірно, щоб після отримання всіх тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати цілеспрямовані активні дії.

Малоймовірно, щоб при наданні своєчасної, кваліфікованої, спеціалізованої допомоги можна було уникнути летального випадку.

Смерть потерпілого знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, не виключено, що вони могли утворитись в часті за обставин, вказаних обвинуваченим в ході слідчого експерименту за його участю 02.04.2023р.

(а.с. 206-207, т. 3)

- акт огляду обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння № 1450 від 02.04.2023р., яким підтверджується, що згідно результату тесту на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «АлкотестМ» № 00255 проба на алкоголь обвинуваченого позитивна 2,01 проміле, про що складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

(а.с. 216-218, 220, т. 3)

- довідка в/ч НОМЕР_1 від 27.08.2022 р. про те, що обвинувачений перебуває на військовій службі, виконує задачі в зоні проведення бойових дій з 05.07.2022р.

(а.с. 234, т. 3)

- показання потерпілої ОСОБА_17 в суді, що потерпілий є її братом, був неконфліктною людиною, іноді випивав з друзями, їй невідомі подробиці події, яка наполягала на задоволенні заявлених позовів про відшкодування моральної шкоди, покарання призначити обвинуваченому на розсуд суду;

- показання потерпілої ОСОБА_18 , матері потерпілого та потерпілого ОСОБА_19 батька потерпілого в суді, що потерпілий є їх сином, який допомагав їм по господарству. Після загибелі сина потерпіла перестала спати, у неї весь час підвищується тиск, вже двічі вона перебувала з цієї причини на стаціонарному лікуванні, її чоловік, який раніше переніс інфаркт, після загибелі сина також стаціонарно лікувався з серцевим захворюванням. Потерпілі прохали призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, позов задовольнити у повному обсязі, оскільки вони до теперішнього часу відчувають біль, стрес з приводу втрати сина.

(а.с. 124, т. 4)

- показання свідка ОСОБА_9 в суді, що він разом з обвинуваченим з літа 2022 року проходив військову службу, потерпілий йому невідомий. 01.04.2023 р. обвинувачений приїхав до місця дислокації підрозділу в АДРЕСА_3 , був стурбований, повідомив командира, що застрелив потерпілого. Він особисто за наказом командира приїхав на місце події та побачив, що на узбіччі дороги лежить військовослужбовець потерпілий без ознак життя. При цьому обвинувачений розповів, що між ним та потерпілим стався конфлікт по дорозі, обвинувачений захищався та застрелив потерпілого, оскільки потерпілий наставляв на нього зброю та погрожував. Невдовзі свідку стало відомо, що зброя належала потерпілому, оскільки обвинувачений є кулеметником. Обвинувачений повідомив свідку, що зробив це неумисно та не казав, що підсковзнувся на грудці, каявся. Зброя потерпілого знаходилась в автомобілі обвинуваченого

(а.с. 124, т. 4)

- аналогічні показання свідка військовослужбовця ОСОБА_10 в суді;

(а.с. 124, т. 4)

- показання свідка ОСОБА_11 в суді, що він є військовослужбовцем, військову службу проходив разом з обвинуваченим, на другий день після події командир батальйону повідомив, що обвинувачений стріляв в потерпілого без пояснення причини

(а.с. 124, т. 4)

- показання свідка ОСОБА_12 в суді, що він є військовослужбовцем роти вогневої підтримки. 01.04.2023 р. ввечері обвинувачений прийшов до місця розташування роти та повідомив, що він вбив людину. Після цього вони у нього забрали зброю, номер не перевіряли. Він особисто виїхав на місце події, побачив, що на узбіччі лежить потерпілий, він перевірив пульс на руці та шиї потерпілого, та визначив, що потерпілий без ознак життя, побачив декілька кульових поранень, бачив кров в районі грудей, живота, шиї, яка витікала, та повідомив про це чергового частини. На місце події приїхали медики та відповідні органи. Обвинувачений був в якомусь трансі, нічого не казав, на вміст алкоголю в крові обвинуваченого не перевіряли, була виставлена охорона біля трупа та обвинуваченого. Для нього не було дивним наявність у обвинуваченого автомату, оскільки рух зброї проходить так, що військовослужбовець сьогодні з автоматом, завтра з кулеметом, післязавтра з гранатометом.

(а.с. 125, т. 4)

- показання свідка ОСОБА_20 в суді, що приблизно в кінці березня 2023 р. йому повідомив комбат, що обвинувачений застрелив потерпілого з автомату потерпілого, оскільки за обвинуваченим був закріплений кулемет. Обвинувачений показав йому, що захищався, оскільки потерпілий на нього наставив автомат, а він особисто вихватив автомат у потерпілого та застрелив потерпілого.

(а.с. 125, т. 4)

- висновок судово-психіатричної експертизи № 293 від 23.05.2023р., яким підтверджується, що обвинувачений в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує

(а.с.197-199 т. 3)

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому суд перевірив показання обвинуваченого щодо невизнання ним винуватості та незгодою з їх кримінально-правовою кваліфікацією у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, враховуючи його заінтересованість у вирішенні даного кримінального провадження, проаналізувавши їх зміст з позиції повноти, несуперечності, логічної послідовності, та дійшов висновку про їх недостовірність, оскільки вони є неповними, непослідовними, в них наявні протиріччя та вони не узгоджуються з усією сукупністю зібраних доказів по справі, які спростовують показання обвинуваченого з фактичних обставин, наданих ним у судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що судом першої інстанції доведена подія кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме час, місце, спосіб та всі обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується формулюванням обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним із зазначенням часу, місць, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, також зазначені форма вини, мета та мотив вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що суд першої інстанції обґрунтував обвинувачення, визнаного ним доведеним, конкретними безпосередньо дослідженими доказами, надав аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях численних свідків, обвинуваченого при проведенні досудового розслідування та в судовому засіданні, у висновках численних експертиз та інших письмових доказах.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що судом в основу обвинувального вироку щодо обвинуваченого покладені лише належні, допустимі та достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності після всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності. Висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів викладені у оскаржуваному вироку в точних та категоричних судженнях, які виключають будь-які сумніви з приводу допустимості та достовірності того чи іншого доказу. Прийняття судом першої інстанції одних доказів та відхилення інших вмотивовано.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що судом першої інстанції в оскаржуваному вироку належним чином вмотивовані висновки щодо кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним, шляхом зіставлення ознак встановленого судом злочинного діяння і ознак відповідного кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею кримінального закону, його частиною та обґрунтування висновку фактичними обставинами про їх відповідність.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ВСУ 01.04.2023 р. приблизно о 18.00 год. знаходячись на автомобільній дорозі в с. Переїзне Бахмутського району Донецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою вбивства, з мотивів помсти, схопив потерпілого за руки, повалив його на землю, наніс потерпілому тильною стороною долоні удар в обличчя, після чого взяв з автомобіля автомат, який був закріплений за потерпілим, та здійснив не менше шести пострілів в потерпілого, заподіявши йому тілесні тяжкі ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а саме множинні кульові поранення в ділянці тулубу, кінцівок з ушкодженням грудної та черевної порожнин, багатоуламковим переломом правого стегна, переламами кісток лівої кисті, множинними ушкодженнями м`язів, судин, які ускладнились гострою зовнішньою кровотечею, малокрів`ям внутрішніх органів.

Смерть потерпілого настала в наслідок сполученої травми голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок зі сліпим кульовим пораненням органів грудної та черевної порожнин, ушкодженням правої легені, печінки, брижі та петель тонкого кишечника, множеними наскрізними кульовими пораненнями кінцівок з багато уламковим переломом правого стегна, кісток лівої кисті, м`язів та судин кінцівок, забійної рани голови, яка ускладнилась гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, малокров`ям внутрішніх органів, шоком.

Смерть потерпілого знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України за таких підстав.

Так, при вирішенні питання про спрямованість умислу обвинуваченого при вчиненні ним умисного вбивства потерпілого з мотивів помсти, суд першої інстанції детально дослідив та правильно оцінив показання обвинуваченого з фактичних обставин справи, надані ним в судовому засіданні, в сукупності з усіма доказами, як непослідовні, та відкинув їх як недостовірні.

Так, обвинувачений, як при проведенні слідчого експерименту, так і в судовому засіданні, показав, що умислу на вбивство потерпілого не мав. Проте на слідчому експерименті обвинувачений стверджував, що здійснюючи постріли в бік потерпілого, який намагався піднятись, він хотів його налякати, а в судовому засіданні обвинувачений стверджував, що все відбулось випадково, оскільки він підсковзнувся на земляній грудці, та в цей момент автомат здійснив постріли.

Із досліджених судом першої інстанції показань свідків, військовослужбовців ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , вбачається, що обвинувачений повідомив їм, що між ними та потерпілим стався конфлікт, при цьому обвинувачений захищався та застрелив потерпілого після того, як той наставляв на нього автомат та погрожував йому.

Із досліджених судом першої інстанції показань свідка військовослужбовця ОСОБА_10 вбачається, що обвинувачений повідомив йому, що він застрелив потерпілого та що між ними відбувся конфлікт, без зазначення причини.

Так, згідно з даними протоколу з огляду місця події від 01.04.2023 р. на АДРЕСА_3 було виявлено труп потерпілого з ознаками насильницької смерті, поряд з трупом виявлені гільзи від вогнепальної зброї.

Згідно з протоколом огляду предмету від 02.04.2023р. був оглянутий та вилучений АК74 1988р.в. № НОМЕР_2 без магазину, з нашаруванням речовини бурого кольору (бруду), що підтверджується висновком судово-балістичної експертизи від 25.07.2023 р.).

Згідно з даними двох висновків СМЕ від 20.04.2023 р. та від 16.05.2023 р., досліджених та оцінених судом першої інстанції, смерть потерпілого настала внаслідок сполученої травми голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок зі сліпим, кульовим пораненням органів грудної та черевної порожнини з ушкодженням правої легені, брижі та петель тонкого кишечника, множинними наскрізними кульовими пораненнями кінцівок з багатоуламковим переломом правого стегна, кінцівок лівої кісті, м`язів та судин кінцівок, забійною раною голови, яка ускладнилась гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, малокрів`ям внутрішніх органів, шоком.

Зазначені тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії снаряду (кулі) при пострілах з автоматичної вогнепальної зброї типа автомата АК 74 та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть потерпілого знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого свідчить, що в момент отримання вогнепальних ушкоджень він був повернутий правою боковою поверхнею тіла до особи, яка здійснювала постріли.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень свідчить, що вони могли утворитись від одноразової дії снаряду (кулі) при пострілах з автоматичної вогнепальної зброї типа автомата А 74 з неблизької відстані.

Не виключно, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитись в час та за обставин, вказаним обвинуваченим в ході слідчого експерименту за його участю 02.07.2023 р.

Згідно з даними судово-медичної криміналістичної експертизи від 07.06.2023 р. пошкодження тканини на бушлат та кофті потерпілого могли бути заподіяні не менш ніж від двох пострілів двома снарядами, а пошкодження тканини на штанах потерпілого могли бути заподіяні не менш ніж від чотирьох пострілів чотирма снарядами.

Таким чином твердження обвинуваченого про те, що він не бажав вбивати потерпілого, а постріли з автомату здійснив випадково, оскільки підсковзнувся на земляній грудці, спростовується по-перше, його ж показаннями під час проведення слідчого експерименту, під час якого обвинувачений детально розповів яким чином та з яких мотивів він вбив потерпілого; по-друге, даними висновків двох судово-медичних експертиз про локалізацію, характер та кількість тілесних ушкоджень, виявлених на трупі потерпілого, причину його смерті; по-третє, даними висновку судово-медичної криміналістичної експертизи про наявність численних пошкоджень на бушлаті, кофті та штанах потерпілого, їх характер, кількість, спосіб утворення, знаряддя, яким вони могли бути заподіяні.

Таким чином при вирішенні питання про умисел обвинуваченого при вчиненні ним умисного вбивства потерпілого з мотивів помсти, суд першої інстанції врахував поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала, а саме те, що вони обидва є військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , разом виконували обов`язки по захисту України від нападу рф під час воєнного стану, дружніх відносин не підтримували, вдвох повертались до місця дислокації військової частини автомобілі під керуванням обвинуваченого, потерпілий - в якості пасажира.

При цьому потерпілий мав при собі закріплену за ним вогнепальну зброю автомат АК74, який був споряджений боєприпасами. Під час поїздки між обвинуваченим та потерпілим, які обидва знаходились в стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт, в процесі якого, згідно показань обвинуваченого, потерпілий наставляв на нього зброю погрожуючи йому. Обвинувачений обурений такою поведінкою потерпілого, який також вийшов з автомобіля, підійшов до обвинуваченого, при цьому зброю залишив на пасажирському сидінні автомобіля. В цей час обвинувачений, діючи умисно, з мотиву помсти, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою вбивства потерпілого, спочатку штовхнув потерпілого, зваливши його з ніг, наніс удар в обличчя, після чого пішов до автомобіля, переліз через водійське сидіння та з пасажирського сидіння взяв автомат АК 74 потерплого та з неблизької відстані здійснив з нього не менше шести пострілів в бік потерпілого, який намагався піднятись, та який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

При цьому висновок суду першої інстанції умислу обвинуваченого на саме умисне вбивство потерпілого ґрунтується на даних про характер знаряддя злочину автомата АК74, бойової нарізної вогнепальної зброї, призначеної до стрільби, спорядженої боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39мм, які були вилучені з трупа потерпілого. Зазначений висновок також ґрунтується на даних про локалізацію, кількість заподіяних обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень.

Суд апеляційної інстанції вважає також правильними висновки суду першої інстанції, що обвинуваченому було достовірно відомо, що автомат потерпілого був заряджений, перемикач вогню перебуває в положенні автоматичної стрільби, при цьому обвинувачений маючи певний досвід користування вогнепальною зброєю та взявши автомат, не від`єднав магазин з патронами від автомату АК74, після чого знаходячись на відстані 1-2 м від дверей автомобіля, усвідомлюючи та передбачаючи, що внаслідок пострілів з автомату може настати смерть потерпілого, та бажаючи цього, діючи умисно, направив автомат в бік потерпілого, поклав палець на спусковий гачок та застосувавши силу, натиснув на нього, таким чином здійснив чергу пострілів в потерпілого.

Суд першої інстанції при встановленні умислу обвинуваченого також врахував поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а саме те, що він не здійснив ніяких спроб надати будь-якої допомоги потерпілому, не доставив потерпілого до медичного закладу, залишивши його напризволяще на місті злочину на узбіччі дороги, оскільки подальша доля потерпілого йому була байдужою.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що враховуючи отримані та досліджені судом докази встановлено, що обвинувачений є неконфліктною особою, раніше ні з ким не конфліктував, був знайомий з потерпілим нетривалий час, раніше між ним та потерпілим не було конфліктів, їхати з обвинуваченим в поїздку потерпілий обрав самостійно, без будь-якого примусу, при цьому потерпілий взяв із собою зброю, у обвинуваченого була відсутня зброя, обвинувачений перед здійсненням пострілів цілив під ноги потерпілому та не міг уявити та припустити, що може вцілити в нього, при цьому обвинувачений поцілив в тіло потерпілого через те, що спіткнувся, а не через бажання нанести травми; після події обвинувачений особисто не ховаючись, та не ховаючи тіло потерпілого, приїхав до розташування та повідомив командира про те, що відбулось, добровільно видав автомат, показав, де знаходиться тіло потерпілого, слід визнати неспроможними.

Доводи апеляційної скарги, що показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , наданих ними в судовому засіданні, які є, на його думку, показаннями з чужих слів, є похідними від інформації, яку їм безпосередньо повідомив обвинувачений, вони не містять відомостей про обставини події, чому і як вона відбулась, про мотиви вчинку обвинуваченого, про його особисте відношення до цього, тому неможливо встановити жодної визначальної кваліфікуючої ознаки вчинення обвинуваченим умисного вбивства потерпілого, які підлягають обов`язковому доказуванню відповідно до ст. 91 КК України, також не мають під собою підґрунтя, оскільки зазначені свідки показали в суді про те, що їм стало відомо зі слів саме обвинуваченого, та їх показання відповідають вимогам щодо належності, допустимості та достовірності доказів.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, що виключно тільки особисто обвинувачений може пояснити всі обставини події, та який надав з цього приводу послідовні показання, як на досудовому слідстві при його допиті у якості підозрюваного від 02.04.2023 р., при проведенні слідчого експерименту від 02.04.2023 р. та у судовому засіданні, то вони також не є слушними, оскільки судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено були досліджені показання обвинуваченого з фактичних обставин справи, надані при проведенні слідчого експерименту за його участю та в суді, які були оцінені у сукупності з іншими доказами, та зроблений висновок про їх недостовірність щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого.

Доводи апеляційної скарги захисника, що встановлені судом першої інстанції вина, намір, мотив, умисел та дії обвинуваченого слід визнати такими, що постріли, здійснені обвинуваченим в потерпілого, відбулись через спотикання обвинуваченого, оскільки інших даних матеріали кримінального провадження не містять, що підтверджується висновком додаткової СМЕ № 4811 від 16.05.2023р. трупа потерпілого, що смерть потерпілого знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, не виключено, що вони могли утворитись в час та за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участю 02.04.2023р., також не можуть бути взяті до уваги, оскільки судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства потерпілого та інші обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст.ст. 91, 94 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника, що всупереч вимогам ст.ст. 24, 25 КК України, ч.1 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 119 КК України, матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що обвинувачений, взявши в руки автомат, бажав та (або) передбачав настання смерті потерпілого, тому враховуючи фактичні обставини справи у обвинуваченого був відсутній умисел на позбавлення життя потерпілого, що фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції за допомогою досліджених доказів, не узгоджуються з кваліфікацію дій обвинуваченого як умисне вбивство потерпілого, а свідчать про вчинення обвинуваченим вбивства через необережність, оскільки він, беручи у руки автомат, цілився у ноги потерпілого, через свою необачність, проявляючи злочинну недбалість, а саме не передбачаючи того, що в умовах поганої дороги, він може здійснити неконтрольовані ним постріли з автомату в потерпілого, не бажаючи та не усвідомлюючи, що може спіткнутись та вцілити безпосередньо в потерпілого, хоча міг та повинен був передбачити, тому в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, та його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України також не підлягають задоволенню, оскільки обвинувачений при здійсненні не менше шести пострілів з автомату безпосередньо в потерпілого, який намагався піднятись з землі, не міг не передбачати його смерті від вчинених ним особисто дій. При цьому встановлена судом першої інстанції подія кримінального правопорушення, яка підтверджена доказами, наведеними у вироку, які узгоджуються між собою та спростовують показання обвинуваченого про неумисний характер його дій.

Тому твердження в апеляційній скарзі захисника про те, що обвинувачений не мав прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, та перекваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 119 КК України є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні його клопотання про проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа щодо обвинуваченого, також не мають під собою підґрунтя, оскільки застосування поліграфа у кримінальному провадженні не передбачено діючим КПК України, та не визначено жодним нормативно-правовим актом на законодавчому рівні, та використання поліграфа має рекомендаційний характер.

Доводи апеляційної скарги захисника, що згідно висновку СМЕ від 20.04.2023 р. трупа потерпілого, висновку експерта № СЕ-191105-23/836-БЛ від 25.04.2023р., висновку додаткової СМЕ № 4811 від 16.05.2023р. трупа потерпілого були встановлені тільки спосіб заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та причина його смерті, не є слушними, оскільки встановлення наведених відомостей покладено саме на зазначені судово-медичні експертизи, при цьому умисел обвинуваченого на умисне вбивство потерпілого був встановлений саме на підставі сукупністю чинників, наведених вище, у тому числі з урахуванням характеру та способу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень від яких настала його смерть.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що вирок суду не відповідає змісту доказів, які були отримані та досліджені судом, внаслідок чого є необґрунтованим і належним чином невмотивованим та незаконним, оскільки винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства за ч. 1 ст. 115 КК України недоведена, та його дії слід кваліфікувати ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України правильно були призначені обвинуваченому вид та міра покарання з урахуванням, що обвинувачений вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя особи, яке є невід`ємним правом людини відповідно до ст. 27 Конституції України, а також з урахуванням фактичних обставин справи, невідворотних наслідків - смерті потерпілого, особи обвинуваченого, який є військовослужбовцем, за місцем служби та проживання характеризується позитивно, не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого визнано вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського Донецької області від 11.04.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років - залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського Донецької області від 11.04.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді