Провадження № 1-кп/638/850/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР від № 0002707 від 30.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:

16.10.2023, приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебував ОСОБА_4 . В ході спілкування між ними виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_5 та знаходячись в положенні стоячи обличчям до останнього, використовуючи фактор раптовості, штовхнув його, внаслідок якого ОСОБА_5 впав на землю на спину.

Далі, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, користуючись тим, що ОСОБА_5 знаходиться в положенні лежачі на спині, тим самим не може чинити опір його злочинним діям, схопив ОСОБА_5 правою рукою за передпліччя правої руки, а лівою рукою схопив його за два пальці правої руки та вивернув їх у неприродне положення, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження: тупа травма правої кисті у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням та закритого внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 5-го пальця зі зміщенням, що спричинило за собою за собою тривалий розлад здоров?я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості (згідно п.п. 2.2.1. «а», «б», «в», 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995), відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1614/2023 від 21.11.2023.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, вказав, що восени 2023 року, до обіду зустрівся з потерпілим ОСОБА_5 , з ним виник словесний конфлікт з приводу таблеток. Зазначив, що взяв потерпілого за пальці правої руки і він почав плакати, на підлогу не кидав, після чого відпустив його та відійшов від нього. З потерпілим не бився, не боровся. Це тривало приблизно 2 хвилини. Пальці не відкручував, пошкоджень у потерпілого не бачив, тільки взяв за руку.

Не дивлячись на повне невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість та причетність до вище зазначеного злочину підтверджується показаннями потерпілого та допитаних у справі свідків обвинувачення.

Так із показів потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що він обвинуваченого знає, вчились в одній школі. Під час події він стояв та курив за адресою м. Харків, проспект Перемоги, біля магазину «Київстар», до нього підбіг ОСОБА_4 та збив з ніг, попросив дати таблетки, метадон, потім він почав ламати пальці, шукати в сумці та по кишенях. Вказав, що ОСОБА_4 вивернув йому 2 пальці в бік, зламав їх. Це відбувалося близько хвилини, після чого обвинувачений втік.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні вказала, що працює на ринку, біля алеї, по проспекту Перемоги, м. Харків, знає потерпілого, він приходить до неї підстригтися. У жовтні 2023 року, у першій половині дня почула крики ОСОБА_5 , який сидів під деревом, якась особа над ним розмахувала руками та смикала за сумку. Бачила, яка особа хапала за сумку, ходила навколо нього.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що подія сталася у 2023 році, обвинувачений взяв потерпілого ОСОБА_5 за руку, зламав пальці правої руки, свідок в цей час стояв поряд з ними, все бачив. Після події потерпілий підійшов до свідка, сказав, що в нього поламані пальці, його відвезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав, що восени 2023 року, біля виходу з метро, він стояв на вулиці, побачив як двоє осіб розмовляли на підвищених тонах, кричали. Одним з них був обвинувачений. ОСОБА_4 та потерпілий покричали один на одного та розійшлися, ОСОБА_5 сказав, що в нього болить рука, після конфлікту вони розійшлися.

Покази потерпілого та свідків узгоджуються та підтверджуються дослідженими та оголошеними в судовому засіданні письмовими доказами у справі, із яких судом встановлено наступне.

Із заяви ОСОБА_5 від 16.10.2023 вбачається, що останній просить прийняти заходи щодо чоловіка на ім`я « ОСОБА_9 », який наніс йому тілесні ушкодження в районі Олексіївського ринку, о 09:30 год. 16.10.2023.

Також з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002707 від 30.10.2023 вбачається, що 30.10.2023 року до Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 16.10.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена особа спричинила тілесні ушкодження останньому.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2023 року з додатком до нього фото-таблицями, згідно з якими потерпілий ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , детально відтворив обставини та механізм заподіяння йому 16 жовтня 2023 року тілесних ушкоджень.

Також з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2023 вбачається, що свідком ОСОБА_12 , у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , було впізнано особу, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5 та зламала два пальці правої руки, а саме ОСОБА_4 .

Крім того, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2023 встановлено, що потерпілим ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , було впізнано особу, яка наносила йому тілесні ушкодження та зламала два пальці правої руки, а саме ОСОБА_4 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2023 також вбачається, що свідок ОСОБА_7 , у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , впізнано особу, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5 та зламала два пальці правої руки, а саме ОСОБА_4 .

До того ж, висновком експерта № 09-1614/2023 від 16.11.2023 були доведені наступні підсумки: у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження:

тупа травма правої кисті у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням та закритого внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 5-го пальця зі зміщенням. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, ймовірніше всього в результаті різкого форсованого перерозгинання запясно-фалангових суглобів, та могли бути отримані в строки не пізніше дати звернення у лікувальний заклад де і були виявлені.

За ступенем тяжкості: тупа травма правої кисті у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням та закритого внутрішньо-суглобового перелому основи проксимальної фаланги 5-го пальця зі зміщенням не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров?я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно п.п. 2.2.1 а, б, в, і 22.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 року №6). Покази ОСОБА_5 , на які він посилається, як в ході допиту так і під час проведення слідчого експерименту в цілому не суперечать об?єктивним судово-медичним даним отриманим під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 в частині механізму та строку утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень.

Також, з протоколу огляду предмета від 27.11.2023 року виявлено: чоловічу сумку через плече сірого кольору, яка складається з ременю та кузову самої сумки (фото №1). На кузові сумки розташовано чотири змійки, з лівої сторони сумки знаходиться боковий відділ, змійка якого пошкоджена (фото № 2, фото № 3), на фронтовій частині сумки розташовано ще три змійки, дві посередині вертикально та одна знизу вищевказаних двох горизонтально (фото №4). Змійка, котра розташована правіше вертикально перебуває в пошкодженому стані (фото №5). Більше пошкоджень на сумці не виявлено.

Під час огляду наданого предмету, потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що сумку було пошкоджено громадянином ОСОБА_4 під час події, яка сталася 16.10.2023 року на Олексіївському ринку за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, б. 43/5.

Суд, аналізуючи вищезазначені докази, вважає, що ці докази є належними, допустимими та достовірними, є взаємопов`язаними та такими, що узгоджуються між собою та підтверджують факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Також суд зазначає, що сукупність вказаних доказів є достатньою для висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена під час судового розгляду поза розумним сумнівом.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого, вважає їх не щирими та неправдивими, спрямованим на уникнення відповідальності за вчинені ним дії.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст.50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Визначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує: тяжкість скоєного правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх суспільну небезпеку; а також, враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідивши особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем м. Харкова, громадянином України, офіційно не працевлаштованим, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на диспансерному(профілактичному) обліку не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» ХМР не звертався.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом?якшують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також враховуючи те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, зважаючи на відсутність обставин, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його поведінку та ставлення до скоєного, суд вважає, що мірою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 засуджений 14 жовтня 2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Кримінальне правопорушення що інкримінується вчинено 16.10.2023, тобто до ухвалення вказаного вироку.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Разом із тим, приймаючи до уваги засудження ОСОБА_4 за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року до покарання у виді обмеження волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням, суд вважає неможливим у даному випадку застосовувати інститут призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушення в порядку ч.4 ст.70 КК України, оскільки ураховуючи засудження ОСОБА_4 у розглянутому кримінальному провадженні до покарання, що належить відбувати реально, означений вирок суду від 14.10.2024 року підлягає самостійному виконанню.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ч.4 ст.70 КК) визначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17).

Так, ОП ККС ВС зробила висновок про те, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі, строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Фрунзенського Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року - виконувати самостійно.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1