печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7902/25-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «Санаторій «Поляна» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019, -

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі № 757/3985/25-к у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що вказаною ухвалою було накладено арешт шляхом заборони користування, а також заборони службовим особам ТОВ «Санаторій «Поляна» та будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із свердловин № 2-р та № 3-р, які розташовані в Закарпатській області, Мукачівському (Свалявському) районі, північній околиці с. Поляна, Полянського родовища, ділянки Поляна Купіль, власником яких згідно спеціального дозволу на користування надрами № 1983 від 10.09.1999 є ТОВ «Санаторій «Поляна».

У клопотанні адвокат вказує, що арешт накладено необґрунтовано та є надмірно обтяжливим, неспівмірним із завданнями кримінального провадження, оскільки унеможливлює здійснення господарської діяльності товариством, яке є власником спеціального дозволу на користування надрами № 1983 від 10.09.1999, відповідно здійснює видобуток мінеральних вод на законних підставах та забезпечує надходження до відповідного бюджету щонайменше дев`ять мільйонів гривень на рік, а відтак адвокат вважає що накладений арешт підлягає скасуванню.

Учасники судового провадження до початку судового засідання подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Адвокат ОСОБА_3 подане клопотання підтримав. Прокурор ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання оскільки вважає рішення слідчого судді про накладення арешту законним та обгрунтованим.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині питання яке розглядається, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини неналежного виконання Головою Фонду державного майна України своїх службових обов`язків та системне ігнорування вимог ст. ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» в частині відсутності належного контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна, передачі державного майна в оренду та користування, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, призвело до відчуження об`єктів нерухомості, які перебували в управлінні Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та є державною власністю.

Крім того, у даному кримінальному провадженні досліджуються обставини щодо незаконного заволодіння державним майном, а саме цілісними майновими комплексами, пансіонатами, спортивними комплексами, адміністративними будівлями, концертними залами, готелями, іншими об`єктами нерухомості, що розташовані на території України, невстановленими на даний час особами, у тому числі керівниками та працівниками Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших, заснованих ними суб`єктів господарювання, які розробили злочинний план, згідно якого, крім іншого, місцеві органи виконавчої влади, в порушення вимог Указу Президії Верховної Ради України № 1452-XII від 30.08.1991 «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави», Закону України від 10.09.1991 «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України», Постанови Верховної Ради України № 3943 від 04.02.1994 - ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» та інших, вказаних вище, нормативних актів, мали оформити та видати в порушення вказаних вимог законодавства представникам Федерації профспілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших заснованих ними суб`єктів господарювання, свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, яке перебувало в їх віданні, а також подальше незаконне відчуження вказаного майна на користь третіх осіб.

Як вказує орган досудового розслідування, заступник Голови Федерації професійних спілок України ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з числа посадових осіб Федерації професійних спілок України, ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», ПрАТ «Укрпрофтур», інших заснованих ними суб`єктів господарювання, а саме ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття», ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини», ТОВ «Санаторій «Поляна» та іншими юридичними та фізичними особами зловживаючи владою, використовуючи посадові повноваження, завдаючи істотної шкоди державним інтересам, здійснюють незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а також перевищення встановлених лімітів видобування.

Крім того, видобуток мінеральної води та подальший її продаж підприємствам ТОВ «Рекреаційні технології», ТОВ «Аква Поляна» та МПП «Алекс» здійснюється на території ТОВ «Санаторій «Поляна».

Як убачається з постанови старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 від 30.08.2024, свердловини № 2-р та № 3-р, які розташовані в Закарпатській області, Мукачівському (Свалявському) районі, північній околиці с. Поляна, Полянського родовища, ділянки Поляна Купіль - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі № 757/3985/25-к повторно накладено арешт на заборону користування, а також заборону службовим особам ТОВ «Санаторій «Поляна» та будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із свердловин № 2-р та № 3-р, які розташовані в Закарпатській області, Мукачівському (Свалявському) районі, північній околиці с. Поляна, Полянського родовища, ділянки Поляна Купіль, власником яких згідно спеціального дозволу на користування надрами № 1983 від 10.09.1999 є ТОВ «Санаторій «Поляна».

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025, задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно шляхом заборони користування, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки належні ТОВ «Санаторій «Поляна» свердловини відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Водночас, накладений арешт шляхом заборони користування та заборони службовим особам ТОВ «Санаторій «Поляна», а також будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із вказаних свердловин унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «Санаторій «Поляна», яке є власником спеціального дозволу на користування надрами № 1983 від 10.09.1999, відповідно видобуток мінеральних вод здійснюється на законних підставах, станом на даний час такий дозвіл на видобування а ні скасований а ні зупинений в дії, така діяльність забезпечує регулярне надходження податку до бюджету, тому слідчий суддя вважає, що накладений арешт є надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження.

Крім наведеного, судовим розглядом не встановлено обставин, які підтверджують, що незастосування арешту призведе, або може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (справа «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені судовим розглядом обставини того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а заявником доведено, що арешт шляхом заборони користування та заборони службовим особам ТОВ «Санаторій «Поляна», а також будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із вказаних свердловин, не забезпечує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, тому приходжу до висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, а арешт скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі № 757/3985/25-к заборони користування, а також забороною службовим особам ТОВ «Санаторій «Поляна» та будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із свердловин № 2-р та № 3-р, які розташовані в Закарпатській області, Мукачівському (Свалявському) районі, північній околиці с. Поляна, Полянського родовища, ділянки Поляна Купіль, власником яких згідно спеціального дозволу на користування надрами № 1983 від 10.09.1999 є ТОВ «Санаторій «Поляна».

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1