Справа № 178/168/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Криничанського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченнм ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Обвинувачений у судовому засіданні не заперечує щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник просить застосувати запобіжний захід із визначенням розміру застави.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

У силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України», судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Суд вважає реальними, обґрунтованими та доведеними заявлені прокурором ризики. За вчинення злочину, в якому обвинувачується, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, цей злочин посягає на встановлений порядок несення військової служби, при цьому суд зважає і на обставини цього злочину, зокрема на його вчинення військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

При цьому, суд враховує положення ч. 8 ст. 176 КПК України, які чітко вказують на те, що до військовослужбовця, який підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується запобіжний захід лише у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд дійшов висновку за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у скоєні якого обвинувачується ОСОБА_3 , скоєне під час дії воєнного стану.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження вважали можливим призначити судовий розгляд.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, клопотання прокурора - до задоволення.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу, ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Криничанському районному суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України ст. 177, 183, 194, 197, 334, 372, 392 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Криничанського районного суду с. Кринички на 06 березня 2025 року 14 год 00 хв.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в умовах гауптвахти за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст.407 КК України - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 27 квітня 2025 року включно, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням в умовах гауптвахти.

Судовий розгляд провадити одноособово суддею.

У судове засідання викликати учасників процесу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду в частині продовження строку тримання під вартою.

Повний текст ухвали виготовлено 27 лютого 2025 року.

Суддя : ОСОБА_6