Справа № 276/1962/23
Провадження по справі№ 1-кп/276/24/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року с-ще Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000100 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, інших осіб на утримані не має, є особою з інвалідністю 2-ї групи, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

24.07.2023 близько 8 год. 20 хв. на присадибній ділянці по вул. Миколи Будника поблизу будинку № 4 б в с. Сколобів Житомирського району Житомирської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , на ґрунті триваючих неприязних відносин, виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, у вказаний день час та місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 наблизився до ОСОБА_7 та вдарив останнього один раз кулаком правої руки в область обличчя зліва. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 наніс ще один удар кулаком правої руки в область грудної клітки. Надалі, ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та на власному велосипеді, поїхавши до місця свого проживання.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця та садна в скронево-виличній ділянці зліва, а також забою грудної клітини зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку не визнав повністю. Повідомив, що він з потерпілим проживають по-сусідству в одному населенному пункті, однак, між ними склались неприязні відносини, зокрема через використання земельної ділянки. 27.07.2023 він поїхав на велосипеді за комбайном та, проїжджаючи по власній земельній ділянці, помітив ОСОБА_7 , який зав`язував мішки із зерном на присадибній ділянці. Після чого, ОСОБА_3 зупинився та зробив останньому зауваження, щоб він не користувався його ділянкою для проїзду. У відповідь, ОСОБА_7 почав нецензурно виражатися, підійшов до нього та вдарив його рукою, після чого зіштовхнув з велосипеду, внаслідок чого обвинувачений впав на землю, пошкодивши ногу. У подальшому, ОСОБА_3 штовхнув двома руками (долонями) ОСОБА_7 , в область грудної клітки, у зв`язку з чим останній впав на землю, обличчям донизу. Після цього, ОСОБА_3 сів на велосипед та поїхав далі, а ОСОБА_7 піднявся і продовжив зав`язувати мішки із зерном. В судовому засіданні запевнив суд, що жодних ударів ОСОБА_7 не завдавав, ініціатором конфлікту був саме потерпілий, який перший почав його бити. Йому не відомо де та за яких обставин ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які зафіксовано у висновку експерта. Свідків даної події на місці не було. Також зазначив, що він теж отримав тілесні ушкодження, тому звертався в поліцію щодо його побиття ОСОБА_7 , проте, провадження у справі було закрито. Щодо задоволення цивільного позову заперечує повністю, оскільки вважає себе невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні підтверджується сукупністю зібраних органом досудового розслідування доказів та досліджених під час судового розгляду, зокрема, даними:

- протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.08.2023, згідно якого ОСОБА_7 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, звернувся до ДОП відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом того, що 24.07.2023 близько 18 год. 20 хв. в с. Сколобів, по вул. М.Будника на присадибній ділянці на ґрунті існуючих давніх неприязних відносин йому спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 , свідком чого була ОСОБА_8 (а.сп. 85);

- акту судово-медичного обстеження № 1286 від 25.07.2023, згідно з яким у ОСОБА_9 виявлені садна у скронево-виличній ділянці голови зліва, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, могли виникнути 24.07.2023 при обставинах, вказаних потерпілим, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Експертом зазначено, що не виключається нанесення ОСОБА_7 одного удару в обличчя. При цьому, виникнення тілесних ушкоджень внаслідок падіння або самостійного їх собі заподіяння маловірогідне.

- копій медичної картки стаціонарного хворого № 3097 ОСОБА_7 , в якій наявні записи про госпіталізацію ОСОБА_7 25.07.2023, у зв`язку зі встановленим діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, ссадна у скронево-виличній ділянці голови зліва та забій грудної клітки зліва. Також у вказаних записах лікаря приймального відділення зазначено, що 24.07.2023 ОСОБА_7 нанесла тілесні ушкодження відома йому особа;

- висновку експерта № 1388 від 15.08.2023, яким в ході проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_9 згідно даних його судово-медичного обстеження та дослідження картки стаціонарного хворого № 3097 Хорошівської ЦРЛ у нього виявлені садна у скронево-виличній ділянці голови зліва, а також забій грудної клітки зліва. Указані ушкодження могли утворитись від дії твердих тупих предметів, якими могла бути кулак, нога взута у взуття тощо, які могли виникнути 24.07.2023 при обставинах, вказаних потерпілим, і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 08.08.2023, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 показав на місці події механізм нанесення йому 24.07.2023 ОСОБА_3 одного удару кулаком правої руки в ліву частину обличчя, а також одного удару кулаком правої руки в область грудної клітки. Обставини конфлікту та бійки відображені у тексті указаного протоколу, зміст якого відповідає показанням ОСОБА_7 , які надані в судовому засіданні;

- висновку експерта № 1564 від 07.09.2023, відповідно до якого експертом в ході проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, синця та садна у скронево-виличній ділянці голови зліва, які могли виникнути 24.07.2023 при обставинах, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту з його участю 08.08.2023, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 26.09.2023, згідно з яким свідок ОСОБА_10 показала яким чином ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , зокрема відтворила удар ОСОБА_3 правою рукою в обличчя ОСОБА_9 ;

- висновку експерта № 1679 від 27.09.2023, за змістом якого експертом під час проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_9 виявлені синець і садна у скронево-виличній ділянці голови зліва, які утворились від дії твердого тупого предмета та могли виникнути 24.07.2023 при обставинах, які показала в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 та відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Експертом зазначено, що не виключається нанесення ОСОБА_9 одного удару в обличчя. Виникнення тілесних ушкоджень внаслідок падіння або самостійного їх собі заподіяння маловірогідне.

Крім того, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 24.07.2023 після обіду знаходився на власній присадибній ділянці в с. Сколобів по вул. М.Будника, поблизу будинку 4 б, та зав`язував мішки із зерном, яке перед цим змолотив комбайн. В цей час до нього на велосипеді під`їхав ОСОБА_3 та почав ображати нецензурно, бо комбайн проїхав по земельній ділянці ОСОБА_3 . Між ними розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 поклав велосипед та, підійшовши до нього, почав бити кулаком правої руки в обличчя, а саме два удари в область лівого ока) та один удар в область грудей, після чого він впав. Свідком даної події була його дружина ОСОБА_10 , яка, побачивши як ОСОБА_3 завдає удари, одразу ж почала кричати та підбігла до нього, допомогла йому підвестись. У свою чергу, ОСОБА_3 сів на велосипед і поїхав з місця події. ОСОБА_7 пояснив, що не пам`ятає чи завдавав йому ОСОБА_3 ударів ногами, оскільки він після падіння на землю на мить втратив свідомість. Після побиття він звернувся в поліцію і за медичною допомогою та був госпіталізований до лікарні, де перебував протягом 10 днів. Потерпілий зазначив, що з будь-якими іншими особами в цей день конфліктів не виникало. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку просив стягнути з обвинуваченого. Вказав, що тривалий час лікувався, скаржиться на підвищення кров`яного тиску, головну біль та болі в області грудей. Є потреба у подальшому стаціонарному лікуванні. Щодо міри покарання - поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що ОСОБА_7 є її чоловіком. 24.07.2023 близько 17:30 вони перебували на власній земельній ділянці, молотили зерно. Коли комбайн поїхав, чоловік став зав`язувати мішки із зерном, а вона понесла брезент та відра до будинку, який знаходився на відстані приблизно 120 метрів. Коли поверталась, вийшовши з подвір`я, побачила як ОСОБА_3 бив руками ОСОБА_7 по обличчю, завдав близько 3-х ударів. В цей час вона почала бігти до них та вигукувати до обвинуваченого, щоб припинив бити чоловіка. ОСОБА_7 від ударів впав на землю, а ОСОБА_3 завдав йому ударів ногами по тулубу, в області грудної клітки. Поки вона підбігала до місця бійки ОСОБА_3 сів на велосипед і поїхав з місця події. Вона допомогла чоловіку підвестись, після чого пішли до будинку. У ОСОБА_7 після побиття було обличчя в крові, з`явився синець в області грудей, скаржився на сильні болі в області грудної клітки та головну біль. У подальшому, ОСОБА_7 госпіталізували до лікарні, де 5 днів він знаходився в реанімаційному відділенні, після чого ще 10 днів перебував на стаціонарному лікуванні. Всього на обстеження та лікування чоловіка на даний час витрачено близько 18 тисяч гривень. Чоловік продовжує приймати ліки. Також свідок повідомила, що раніше виникали конфлікти з обвинуваченим, який їм погрожував, ображав словесно, залакував, це продовжується і надалі.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 пояснив, що потерпілий є його знайомим. У липні 2023 року ближче до 19 год. прийшов на прохання ОСОБА_10 , щоб допомогти перенести мішки із зерном. Коли зайшов до подвір`я, то побачив ОСОБА_7 , який сидів на возі та тримався рукою за ребра, у нього була розсічена брова від ока до виска, і з рани йшла кров. Потерпілий та ОСОБА_10 розповіли, що ОСОБА_3 побив його руками та ногами. Бійка виникла внаслідок існуючого земельного спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Свідку відомо, що з іншими особами ОСОБА_7 не конфліктував. Після даної події ОСОБА_7 проходив лікування.

Показання, надані потерпілим та свідками у ході судового розгляду кримінального провадження, підтверджують заподіяння тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті, узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами, здобутими у ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження. Підстав обмовляти обвинуваченого потерпілими та свідками не встановлено.

Щодо показань ОСОБА_3 , в яких він заперечує свою винуватість, а також наявність в його діях складу інкримінованого проступку, суд розцінює як намагання обвинуваченого уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він лише штовхнув ОСОБА_7 , а не бив його спростовуються показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_10 , висновками експертів, протоколами проведення слідчих експериментів та медичною документацією.

Твердження обвинуваченого про те, що він не міг фізично завдати потрепілому удари ногою через травму, суд відхиляє, оскільки стороною обвинувачення не інкримінується заподіяння ОСОБА_3 ударів ногами ОСОБА_7 .

В контексті даного посилання суд зазначає, що в силу принципу диспозитивності, передбаченому ч.3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Крім цього, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч.1 ст. 337 КПК України).

Доводи захисника про те, що протоколи проведення слідчих експериментів є недопустимими доказами, оскільки в них не зазначено серійний та інвентарний номер, а також не зазначено про іншу особу, яка була присутня при проведенні вказаних слідчих дій та виконувала роль статиста, не підлягають врахуванню.

Так, незазначення у протоколі, складеному за результатами проведення слідчої дії назви та серійного номера спеціальної техніки, її характеристики, носіїв інформації, призначених для отримання інформації, не впливає на допустимість як доказу технічного запису фіксування проведення цієї слідчої (розшукової) дії, а також указаного протоколу.

У слідчому експерименті брали участь статист і два понятих, яким, відповідно до вимог статей 11, 13, 15 та 223 КПК, було роз`яснено їхні права та обов`язки. Фіксування процесуальної дії здійснювалося за допомогою фотоапарата, про що зазначено у протоколі слідчого експерименту, до протоколу долучені фотографії. Протокол слідчого експерименту підписали учасники процесуальної дії та поняті, зазначивши про відсутність зауважень і доповнень.

Також суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29.11.2021 у справі № 466/7895/19, згідно з яким статист не є самостійним учасником слідчого експерименту, і чинним КПК України не передбачено обов`язку вносити дані про особу, яка виконувала роль статиста, в процесуальні документи.

Суд зазначає, що матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст. 240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю свідка та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від свідка у ході слідчого експерименту.

Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст. 86 КПК є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст. 87 цього Кодексу, для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.

На переконання суду, певні неточності, які виявлено при складенні протоколу проведення слідчого експерименту не можуть мати наслідком неврахування фактичних даних, які в ньому відображені за умови, що слідчий експеримент проведено з дотриманням ст. 240 КПК України, при цьому, відсутні підстави стверджувати про порушення права на захист.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження, та зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, а також виконання процесуальних обов`язків, - прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів у вироку є виключною компетенцією суду, який постановлює вирок.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду під час оцінки доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. У достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що в його достовірності взагалі немає сумнівів, а означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

За правилами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку доведена, та його діяння кваліфікує ч.2 ст. 125 КК України, як умисні дії, які виразилися у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що мали наслідком короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю 2-ї групи, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням думки учасників процесу, зокрема потерпілого, який щодо міри покарання покладається на розсуд суду, а також запропоноване прокурором покарання, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.

На переконання суду, покарання у виді штрафу буде справедливим, співмірним вчиненому правопорушенню, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та його виправлення.

Що стосується заявленого цивільного позову, суд приходить до наступних висновків.

Згідно частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 91 КПК).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, шкода, завдана фізичній особі, зокрема, витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Суд вважає доведеним: факт завдання шкоди ОСОБА_7 неправомірними діями ОСОБА_3 ; причинний зв`язок між винними діями обвинуваченого та шкодою, завданою потерпілому внаслідок заподіяння їм тілесних ушкоджень відповідачем, тому суд приходить до висновку, що заподіяна матеріальна шкода, що полягає у витратах на лікування ОСОБА_7 в сумі 2461,60 гривень, підтверджена відповідними фіскальними чеками на придбання медичних засобів ( а.сп.27), підлягає стягненню з цивільного відповідача.

Разом з цим, не підлягає компенсації витрати на пальне у розмірі 1039,80 грн, згідно фіскального чеку № від 03.08.2023, оскільки в матеріалах судової справи відсутні докази того, що ОСОБА_7 в цей день їздив на лікування. Проте, як слідує зі змісту медичної картки стаціонарного хворого №3097, ОСОБА_7 знаходився в КНП «Хорошівська лікарня» в період з 25.07.2023 по 01.08.2023.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В обґрунтування цивільного позову ОСОБА_7 зазначив, що в результаті умисних дій обвинуваченого йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 35 000 гривень, враховуючи ступінь втрати здоров`я, характер моральних переживань та фізичних страждань, тривалість лікування.

Суд погоджується з доводами позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, однак вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача було завдано позивачу легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що свідчить про перенесення ним фізичного болю, що безумовно негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого позивач був змушений змінити свій звичний спосіб життя, зверталися до лікарів, проходити курс лікування для відновлення стану здоров`я. Вказане безумовно призвело до моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань позивача, характер немайнових втрат, зокрема, зважає на рівень фізичного болю та душевних страждань, яких зазнав потерпілий у зв`язку з ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою зі сторони ОСОБА_3 . При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань потерпілого буде відшкодування обвинуваченим спричиненої моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу немає.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні, арешт на майно не накладався, інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися, у зв`язку з чим питання щодо них судом не вирішується.

Керуючись ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У ХВ А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 2461 (дві тисячі чотириста шістдесят одну) гривню 60 копійок, а також моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько - Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1