ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 Справа №607/26395/24 Провадження №1-кп/607/129/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002382 від 15 жовтня 2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні неповнолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.12.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/16728/24 від 03.07.2024, яка набрала законної сили 07.08.2024, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено стягнення в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, до строку застосованого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за цією постановою приєднано невідбуту частину такого адміністративного стягнення за постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.10.2023 (справа № 607/19756/23) та остаточно застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років 5 (п?ять) місяців 2 (два) дні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України.

Встановлено, що 14.10.2024 у ОСОБА_3 винник злочинний умисел на умисне невиконання вищевказаної постанови суду, що набрала законної сили.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 достовірно знаючи про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2024, яка набрала законної сили 07.08.2024, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років 5 місяців 2 дні, маючи реальну можливість виконувати її, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», усвідомлюючи, що протягом 7 років він зобов?язаний утриматися від керування транспортними засобами, з метою невиконання постанови суду, керував 14.10.2024 близько 22:25 год. ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Руська в м. Тернопіль, де за порушення Правил дорожнього руху України був зупинений працівниками Управління Патрульної Поліції Департаменту Патрульної Поліції в Тернопільській області та в ході проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 №150816 від 14.10.2024 року та винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП серії ЕНА №3265786 від 14.10.2024 року.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала обвинувачення в повному обсязі за ч. 1 ст. 382 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.

Також просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.12.2024 року виконувати окремо.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсності.

Просить суд суворо не карати, врахувати дані щодо його особи та стану здоров`я.

4. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у відповідності до приписів ч. 3 ст. 349 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

5. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частини 1 та 3 ст. 337 КПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

6. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття; обставин, що обтяжують покарання - судом не встановлено, дані щодо особи обвинуваченого, який на утриманні має одну неповнолітню дитину та матір, яка є пенсіонером, його стан здоров`я, зокрема те, що у нього встановлено діагноз: цукровий діабет 2 типу важкої форми (згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 15350 дати госпіталізації 19.12.2024 - 27.12.2024 року), а також те, що за місцем проживання характеризується позитивно, а тому вважає за доцільне призначити йому покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в мінімальному розмірі, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Крім того, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, за яке ОСОБА_3 на даний час притягається до кримінальної відповідальності, вчинене до ухвалення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому частиною 3 статті 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком від 12.12.2024 року, із врахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та покарання за даним вироком у виді штрафу, слід виконувати самостійно.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та покарання у виді штрафу за даним вироком у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1