Справа № 455/216/25
Провадження № 1-кп/455/121/2025
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2025 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000595 від 17.12.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Буньковичі Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, інваліда ІІ групи, судимості не має -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.197-1 та ч.1 ст.254 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.197-1 та ч.1 ст.254 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності в частині його обвинувачення за ч.1 ст.254 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначає, що свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнає у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого обвинуваченим ОСОБА_3 клопотання, оскільки вважає, що на даний час закінчилися строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

Представник потерпілого Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 03.03.2025 року подала в канцелярію суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з корисливих мотивів, маючи умисел на самовільне облаштування ставка, в період часу із 2016 року до 2017 років (точний час органом досудового розслідування не встановлено), всупереч цільовому призначенню наданої йому у приватну власність земельної ділянки із кадастровим номером :08:001:0167, що знаходиться в с. Буньковичі Старосамбірського (в даний час Самбірського) району Львівської області, не маючи відповідних дозвільних документів, зокрема дозволу на спецводокористування, всупереч вимогам ст. 91 Земельного кодексу України, якою регламентовано зобов`язання користувачів забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, без проведення зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки, із використанням спеціальної техніки, здійснив будівництво ставка, площа якого в межах земельної ділянки із кадастровим номером :08:001:0167 становить 0,0763 га та площа якого поза межами вказаної земельної ділянки становить 0,0189 га, в результаті чого відбулось зменшення земельного покриву на даній території та відбулось замулення верхнього родючого шару ґрунту, що унеможливлює використання даної земельної ділянки за цільовим призначенням, тобто для особистого селянського господарства, що як наслідок призвело до зменшення кількості родючих сільськогосподарських земель на території України.

Таке використання ОСОБА_3 земельної ділянки із кадастровим номером :08:001:0167, а також частини самовільно захопленої ним земельної ділянки, всупереч режиму, нормативів і правил використання земель, призвело до утворення штучної водойми, що унеможливлює подальше використання земель загальною площею 0,1344 га за їх цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тобто призвело до виведення цих земель з сільськогосподарського обороту, чим спричинив Великосушицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області, з 17.12.2020 року її правонаступнику - Хирівській міській раді Самбірського району Львівської області матеріальну шкоду на загальну суму 2660,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Із змісту ч.4 ст.286 КПК України відомо, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до змісту п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Разом із цим, у частині 2 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

В частині 3 ст.49 КК України наголошено на тому, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Пунктом 8 вищезазначеної постанови чітко визначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст.49 КК України та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, мало місце у 2016-2017 році.

При цьому, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене передбачене ч.1 ст. 254 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків.

Відомості про вчинення даного кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000595 від 17.12.2024 року.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду 03.02.2025 року.

Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченим від досудового слідства чи суду по даній справі, а також вчинення ним протягом цих строків нового кримінального правопорушення (злочину), а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України не зупинявся і не переривався.

Таким чином, оскільки з часу вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України пройшло більше трьох років, то на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені ч.1 ст.49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч.1 ст.254 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце і отримало правильну кримінально-правову оцінку, що визнано самим обвинуваченим.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, під динамічним спостереженням у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

При цьому, обвинуваченому ОСОБА_3 судом відповідно до вимог ч.3 ст.285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також йому роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.254 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності та закрити дане кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В той же час, судовий розгляд про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.197-1 КК України слід продовжити.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.1 ст.285, ч.4 ст.286, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.254 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000595 від 17.12.2024 року в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Продовжити розгляд кримінального провадження №0000595 від 17.12.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1