Провадження № 1-кс/947/215/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001367 від 11.10.2024 року ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання сторони захисту захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 про зміну застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на не цілодобовий домашній арешт в рамках кримінального провадження №0001367 від 11.10.2024 року.

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що слідчим СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001367 від 11.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України. ОСОБА_4 , 11.10.2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 09.12.2024. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2024 року продовжено строк тримання під вартою до 01 лютого 2025 року включно з його утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Так заявник зазначає, що ОСОБА_4 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, надавав медичну допомогу потерпілому, викликав поліцію та швидку, щиро розкаявся, має бажання працювати та надавати матеріальну допомогу родині потерпілого. Крім того, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 який має захворювання та потребує додаткового догляду, має на утриманні батька інваліда 3 групи ОСОБА_7 , за місцем мешкання позитивно характеризується, тому на думку захисника є підстави для зміни підозрюваному запобіжного заходу.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , клопотання підтримав у повному обсязі, просив змінити раніше обрану відносно підозрюваного ОСОБА_4 міру запобіжного заходу посилаючись на доводи викладені письмово. Звернув увагу, що на даний момент ризики щодо ОСОБА_4 істотно зменшилися, а тому на даний час не має жодних причин тримати ОСОБА_4 під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні вимоги заявленого клопотання підтримав у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував, щодо зміни запобіжного заходу, зазначав, що встановлені ризики не зменшилися.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 09.12.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2024 року продовжено строк тримання під вартою до 01 лютого 2025 року включно з його утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Відповідно до вимог ст.201 КПК України з метою захисту прав, свобод та законних інтересів підозрюваного, до якого застосовано запобіжний захід, захисник має право під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу подати до місцевого суду в межах якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Як вбачається з вищевказаної ухвали слідчого судді від 05.12.2024 року, підставою для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було наявність встановленого в судовому засіданні ризику: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, при розгляді питання про продовження до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею біло встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні не спростовано факту обґрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та не було надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що на даний час відсутній ризик, який був врахований слідчим суддею при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п. 62, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», п. 99, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

В судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину 17.08.2023 року та батька інваліда ОСОБА_7 .

Крім того, на даний момент з врахуванням тривалості досудового розслідування, істотно зменшився ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. В органу досудового розслідування було достатньо часу щоб зібрати та зафіксувати речові докази у цьому кримінальному провадженні, допитати свідків, потерпілих.

З огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 ступеню встановлених процесуальних ризиків, його актуального стану здоров`я, міцності соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до переконання про можливість визначення застави в цьому кримінальному провадженні.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, враховуючи стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Таким чином, керуючись ст.ст. 183, 201, 202, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001367 від 11.10.2024 року задовольнити частково.

Визначити у кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід - заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в сумі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 01 лютого 2025 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-заборонити спілкуватися з свідками та учасниками кримінального провадження;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншог о запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Слідчий суддя ОСОБА_1