ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2122/24 Справа № 202/6324/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000749 від 11 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27, частиною 3 статті 15, пунктами 1, 11, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором, та продовжено стосовно ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 15 грудня 2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2, 3 статті 27, частиною 3 статті 15, п. 1, п. 11, п. 12 частини 2 статті 115 КК, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Слідчий суддя зазначив, що заявлені ризики не зменшилися, і підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній не має перешкод залишити територію Дніпропетровської області, не має нерухомого майна, неодружений, офіційно не працевлаштований, що дає йому змогу переховуватися в будь-якому регіоні України. Також існує ризик можливого впливу на потерпілого з метою зміни показів, оскільки підозрюваному відомі його анкетні дані. Про наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, свідчить той факт, що ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця та в ході телефонної розмови інформували ОСОБА_9 про невідворотність від доведення плану до кінця. Для запобігання вказаних ризиків слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному строку тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження підозрюваному строку тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на незаконність ухвали слідчого судді, який формально підійшов до розгляду клопотання слідчого. Вказує, що підозрюваний тримається під вартою понад п`ять місяців без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Пред`явлена підозра не підтверджена жодними доказами, як і не доведено стороною обвинувачення наявності заявлених ризиків, а тяжкість ймовірного покарання не є достатньою підставою для тримання його під вартою з огляду на практику ЄСПЛ. Стороною обвинувачення не надано жодного доказу реального існування ризиків і не обґрунтовано неможливість їм запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

15 червня 2024 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК.

15 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27, частиною 3 статті 15, пунктами 1, 11, 12 частини 2 статті 115 КК, а саме у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

17 червня 2024 року ухвалою слідчого судді до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений.

06 серпня 2024 року заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців.

11 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська строк досудового розслідування продовжено до 15 грудня 2024 року.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в повідомленні про підозру, які є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого.

Окрім цього, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу і його продовження, а також під час перегляду відповідних рішень слідчого судді в апеляційному порядку. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Наданий стороною захисту в суді апеляційної інстанції висновок експерта за результатами проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 18 листопада 2024 року не впливає на висновки суду щодо обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_7 . Відповідно до вказаного висновку експерта встановити чи брав ОСОБА_7 у зафіксованих фонограмах неможливо з причин, що зазначені в дослідницькій частині вироку, зокрема, оскільки на експертизу не надано первинний (оригінальний) запис та технічні засоби, що використовувалися для фіксації первинного (оригінального) запису.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Отже, на даній стадії слідчий суддя та апеляційний суд не повинен керуватись стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки стадія досудового розслідування ще триває і здійснюється збір доказів та фіксування певних обставин, для забезпечення цього, зокрема і застосовуються запобіжні заходи.

Таким чином, доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у причетності до вчинення інкримінованого йому злочину, апеляційний суд вважає непереконливими з огляду на сукупність доказів, долучених до клопотання слідчого.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, що заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними та слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, не зменшилися та продовжують існувати.

Так, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_7 , враховуючи тяжкість ймовірного покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого злочину у виді позбавлення волі від 10 до 15 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому слідчим суддею враховано, що підозрюваний не має нерухомого майна, неодружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та фактично перешкод для нього покинути територію Дніпропетровської області.

Водночас, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів зважає на те, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів.

Оцінюючи ризик можливого продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , апеляційний суд зважає на обставини інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема не вчинення усіх дій, які вважали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідними для доведення злочину до кінця та в ході телефонної розмови інформували ОСОБА_9 про невідворотній від доведення плану до кінця.

В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя також врахував дані, які характеризують особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, зокрема, що останній раніше не судимий, має місце реєстрації, вік, стан здоров`я.

З огляду на вказане, заявлені ризики є реальними та продовжують існувати, тому забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Апеляційний суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження і обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у п`ятимісячний строк, що обумовлено складністю цього кримінального провадження, необхідністю провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, про які зазначає слідчий в клопотанні, зокрема: долучити висновки призначених експертиз, виконати вимоги ст. 290 КПК та вчинити ряд інших слідчих та процесуальних дій.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді в частині не визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу з огляду на положення вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є неспроможними.

Дана норма, хоча і носить диспозитивний характер щодо права слідчого судді не визначати розмір застави в передбачених випадках, однак апеляційний суд з урахуванням обставин кримінального правопорушення, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив підозрюваному розмір застави.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного відповідає вимогам ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 2 статті 27, частиною 3 статті 15, пунктами 1, 11, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4