Провадження № 1-кп/947/584/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000557 від 08.08.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною світою, працюючого кухарем у ФОП « ОСОБА_6 », одруженого, має на утриманні малолітню дитину, та батька, який є особою з інвалідністю 1-ї групи «А», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ

30.07.2024 близько 21:30 біля житлового будинку № 23 по вулиці Ільфа та Петрова в м. Одесі ОСОБА_5 побачив ОСОБА_7 з її золотим ланцюжком на шиї, на якому висів золотий кулон останньої у вигляді ікони з зображенням «Божої Матері з Дитиною» та її срібний хрестик, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення цього майна ОСОБА_7 : золотого ланцюжка із золотим кулоном та срібним хрестиком, вчинене в умовах воєнного стану.

Потім, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в умовах дії воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_5 біля вказаного будинку підійшов до ОСОБА_7 і правою рукою шляхом ривку відкрито викрав з шиї останньої її майно: золотий ланцюжок вагою 4,93 грама - вартістю 8 907 гривень 27 копійок, із золотим кулоном вагою 3 грами у вигляді ікони з зображенням «Божої Матері з Дитиною» - вартістю 5 420 гривень 25 копійок та з срібним хрестиком вагою 1 грам - вартістю 32 гривні 19 копійок.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 14 359 гривень 71 копійка.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, 30.07.2024 року близько 21:30 року біля будинку № 23 по вулиці Ільфа та Петрова в м.Одесі він побачив ОСОБА_7 , у якої на шиї був золотий ланцюжок, на якому висів золотий кулон у вигляді ікони з зображенням «Божої Матері з Дитиною» та срібний хрестик, які він вирішив викрасти, для чого він підійшов до ОСОБА_7 і правою рукою зірвав з шиї потерпілої зазначене майно, з яким з місця вчинення кримінального правопорушення втік. В подальшому розпорядився викраденим майном, а саме здав у ломбард.

Перелік та вартість викраденого майна підтверджує, розуміє, що вчинив злочин в період воєнного стану.

Також пояснив суду, що у нього на утриманні є малолітня дитина та батько - інвалід війни 1-ї групи, його мати хворіла тяжким захворюванням, тому він вирішив у такий спосіб добути грошові кошти на лікування матері, яка в результаті хвроби, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Він на період вчинення злочину не мав постійної роботи, проходив стажування у м.Одесі з метою отримати роботу, тому у сім`ї склалося тяжке матеріальне становище. У скоєнні злочину щиро кається. Просить суд врахувати, що злочин вчинив, через збіг тяжких сімейних обставин, оскільки не мав грошей для проживання. У теперішній час він працює, жалкує про вчинене, засуджує свої дії та просить надати шанс виправитись без позбавлення волі.Просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, зазначивши, що не має до ОСОБА_5 жодних претензій, цивільний позов заявляти не буде, покарання просить призначити на розсуд суду.

Беручи до уваги те, що обвинувачені вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнали у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистості, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України- відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії, а також його позитивну характеристику, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину та батька - особу з інвалідністю 1-ї групи з інвалідністю 1-ї групи «А» , через поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, його мати у період вчинення злочину хворіла тяжким захворюванням, на лікування якого ОСОБА_5 витрачав значні грошові кошти на придбання ліків. Внаслідок зазначеного захворювання ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_5 померла, що підтверджує пояснення обвинуваченого про те, що у сім`ї склалася важка ситуація та тяжке матеріальне становище через відсутність роботи у обвинуваченого та необхідність лікування важко хворої матері.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, активне сприяв розкриттю злочину,а також враховуючи позицію потерпілої, яка не має жодних претензій до обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та наявність виключно пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду відсутні будь-які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду, що свідчить на його намагання відвернути негативні наслідки вчиненого ним злочину, що дає підстави для застосування ст.69 КК України із призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосований.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосований.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, а саме висновок експерта № СЕ-19/116-24/18391-ТВ від 09.09.2024 року у розмірі 1514 гривень 56 копійок; висновок експерта № СЕ-19/116-24/19770-ТВ від 26.09.2024 у розмірі 1591 гривня 80 копійок, а всього 3106 гривень 36 копійок.

Речові докази: фіскальний чек ФСКО ЄВПЕЗ з ПТ «ЛОМБАРД`ПЕРШИЙ» ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІКРОФІНАНС» І КОМПАНІЯ ІД 41589168 - зберігати у матеріалах кримінального провадження; золотий ланцюжок, вагою 4,93 грамів - вважати повернутим за належністю власниці ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1