Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/695/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

власника та володільця майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/10277/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08.11.2024,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною ухвалою задоволено частково клопотання начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНИ в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно вилучене в ході обшуку від 30.10.2024, в транспортному засобі «Mitsubishi Outlander» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_10 , а саме: 1. Талон ТОВ «ВМК-Україна» на ім`я ОСОБА_10 . Оліївска сільська рада, авто «Mitsubishi Outlander», НОМЕР_1 , термін дії з 01.01.2023 по 31.12.2023; 2. Талон ТОВ «ВМК-Україна» на ім`я ОСОБА_10 . Оліївска сільська рада, авто «Mitsubishi Outlander», НОМЕР_1 , термін дії з 01.01.2024 по 31.12.2024; 3. Талон ТОВ «ВМК-Україна» на ім`я ОСОБА_10 . Оліївска сільська рада, авто «Reno tango», НОМЕР_2 , термін дії з 16.09.2022 по 31.12.2022; 4. Аркуш паперу формату А-4 (опис меж оціночних районів села Романівка, Розіне) та координати поворотних точок кутів; 5. Рахунки на оплату № 486 від 30.10.2024, № 488 від 30.10.2024. Покупець: КП «Добробут» Оліївська селищна рада на 3 арк. з встановленням заборони власнику або будь-якій особі на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накладено арешт на майно вилучене в ході обшуку від 30.10.2024, а саме на транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 з встановленням заборони власнику або будь-якій особі на відчуження вказаного майна, без обмеження права користування ним.

В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, а саме: 1. Перепустка № 1533 (волонтера на ім`я ОСОБА_11 . Авто НОМЕР_3 «Mitsubishi Outlander»); 2. Довіреність № 1958 від 20.10.2022про уповноваження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на експлуатацію, користування та розпоряджання транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 від гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 3. Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_10 № НОМЕР_4 ; 4. Витяг з Наказу Мінекономіки військовозобов`язаного ОСОБА_13 (наказ № 6863 від 29.06.2023) та бронювання: 5. Витяг з « ОСОБА_14 » на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 6. Тимчасове посвідчення № НОМЕР_5 добровольця територіальної оборони гр. ОСОБА_10 : 7. Посвідчення №574 представника Добровольчого загону територіальної оборони Оліївської с/р гр. ОСОБА_10 ; 8. Посвідчення «помічник-консультант депутата №4/1 від 19.01.2021» гр. ОСОБА_10 ; 9. Страховий поліс №ЕР-217479406 про страхування ОСОБА_10 транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 10. Медичні документи гр. ОСОБА_10 на 21 арк. - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб Mitsubishi outlander чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був вилучений під час проведення обшуку 30.10.2024, як незаконну, та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, яке було вилучено в ході обшуку 30.10.2024, а саме транспортного засобу Mitsubishi outlander чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, зазначає, що вона є власником транспортного засобу Mitsubishi outlander чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був придбаний нею 13.10.2021. Зазначає, що слідством не встановлено її причетність до вчинення кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування. Вважає, що посилання у клопотанні прокурора, що вказаний автомобіль відповідає критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України та наявні правові підстави, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України для його арешту, то слідчий повинний був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку, разом з тим, жодних доказів того, що вказане майно є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення, в матеріалах судового провадження не міститься, не наведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про необґрунтованість зазначених тверджень. Рахує, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя не звернув уваги на вказані обставини та не перевірив наявність підстав для накладення арешту на майно, інші наслідки, які суттєво можуть позначитися на інтересах інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Оскільки власником майна ОСОБА_8 фактично оскаржено ухвалу слідчого судді лише в частині накладення арешту на майно - транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», д.р.н. НОМЕР_1 , законність ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08.11.2024 в іншій частині судом апеляційної інстанції - не перевіряється.

В свою чергу, згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

У відповідності до матеріалів судового провадження №296/10277/24, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000062 від 11 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що 10.11.2023 рішенням №1170 Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області «Про створення Комунального підприємства «Агропромислове» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області» створено Комунальне підприємство «Агропромислове» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (далі - КП «Агропромислове»), а також затверджено статут вказаного підприємства.

Відповідно до п.п.1-2 рішення №1125 від 06.10.2023 Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області «Про погодження кандидатури директора КП «Агропромислове» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області» Оліївська сільська рада вирішила затвердити форму контракту з керівником KП «Агропромислове», згідно до додатку №1, а також надано дозвіл секретарю ради ОСОБА_15 заключити контракт з ОСОБА_16 терміном на 3 роки з випробувальним терміном 3 місяці.

Відповідно пункту 2 розділу І «Загальні положення» до Додатку до рішення сорок п`ятої сесії VIII скликання Оліївської сільської ради від 06.10.2023 №1125 (далі - Контракт) на підставі контракту виникають трудові відносини між Органом управління майном, в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та керівником КП «Агропромислове» ОСОБА_16 .

Відповідно до пункту 1 Рішення №795 від 08.03.2023 Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області «Про створення відділу житлово-комунального господарства як структурного підрозділу зі статусом юридичної особи Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та затвердження положення про відділ житлово-комунального господарства Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області» (далі - Рішення №795) Оліївська сільська рада вирішила створити відділ житлово-комунального господарства Оліївської сільської ради Житомирського району, Житомирської області, як структурний підрозділ сільської ради зі статусом юридичної особи.

Пунктом 2 Рішення №795 затверджено положення про відділ житлово-комунального господарства Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Пунктом 4 цього ж рішення доручено ОСОБА_10 , начальнику відділу житлово-комунального господарства апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області здійснити заходи спрямовані на державну реєстрацію відділу житлово-комунального господарства Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2.5.1 Положення про відділ житлово-комунального господарства Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яке затверджене Рішенням №795 (далі - Положення) начальник відділу здійснює керівництво діяльністю відділу, несе відповідальність за виконання покладених на відділ завдань.

Як посадова особа органу місцевого самоврядування, ОСОБА_10 , відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, керуватися у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, прийнятими у межах їхньої компетенції.

До основних обов`язків посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у томі числі відноситься додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Таким чином, згідно ч. 3 ст. 18 КК України та п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_10 є службовою особою.

Відповідно до ст.ст. З, 22 Закону України «Про запобігання корупції», особам прирівняним до осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заборонено використовувати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України останні зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

ОСОБА_10 у точно невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 30.09.2024, вступив у попередню змову із депутатами Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які входять до складу постійної комісії з питань будівництва, архітектури, земельних відносин, природокористування Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а також іншими невстановленими особами, які були обізнані про здійснення КП «Агропромислове» господарської діяльності, пов`язаної з вирощуванням сільськогосподарських культур, в тому числі сої, директором якого є ОСОБА_16 , з метою реалізації виниклого злочинного умислу, направленого на протиправне збагачення шляхом отримання від останнього неправомірної вигоди за невчинення останніми з використанням службового становища дій, які можуть створити перешкоди у здійсненні подальшої господарської діяльності та створення різного роду проблем, в тому числі звільнення ОСОБА_16 з займаної посади.

З цією метою, в точно не встановлений день, в період з 01.10.2024 по 02.10.2024, неподалік села Лісовщина Житомирського району, ОСОБА_17 , спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , діючи протиправно з корисливих мотивів і з метою власного незаконного збагачення, використовуючи авторитет займаної посади ОСОБА_10 та статус депутата органу місцевого самоврядування ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , висловив ОСОБА_16 вимогу щодо передачі грошових коштів, які останній отримував від врожаю сої, який вирощено на орендованих землях КП «Агропромислове», які останній мав сплатити за невчинення відносно нього заходів щодо його звільнення із займаної посади, а також не створення йому іншого роду проблем.

При цьому ОСОБА_16 усвідомлював, що в разі його відмови надати неправомірну вигоду ОСОБА_10 може використати свої службові повноваження, а також статус депутатів Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , так як останні наділені можливостями вжити реальних заходів щодо виконання вищевказаних погроз.

В подальшому, близько 10 год. 23.10.2024 ОСОБА_10 , з метою досягнення злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди за невчинення в інтересах ОСОБА_16 , дій з використанням службового становища, діючи спільно з одним із учасників групи, а саме ОСОБА_18 , в ході зустрічі, що мала місце по вул. Покровській у м. Житомирі, повторно висловили замасковану вимогу про необхідність надання неправомірної вигоди учасникам групи у складі ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 за не створення проблем для ОСОБА_16 .

Близько 13 год. 26.10.2024 в ході зустрічі, що відбулась у приміщенні кафе «У Октая», що розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Покровська. 236в, ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_16 частину неправомірної вигоди у сумі 6500 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 26.10.2024 1 долар США коштував 41,263 грн), що становило 268209,5 грн, які останній надав за одну реалізовану машину врожаю сої, зібраного з полів КП «Агропромислове». В подальшому в ході вказаної зустрічі, ОСОБА_10 , з метою досягнення свого злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди, усвідомлюючи факт того, що ОСОБА_16 підкоряється вимогам ОСОБА_10 , щодо необхідності надання групі в складі ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , а також інших невстановлених осіб, неправомірної вигоди за невчинення в інтересах ОСОБА_16 дій з використанням їх службового становища та повноважень депутатів Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, погодив подальшу передачу неправомірної вигоди у еквіваленті 3 машин врожаю сої, які ОСОБА_16 має зібрати з полів КП «Агропромислове», які останній мав передати в період часу з 28.10.2024 по 29.10.2024.

В подальшому, близько 16 год. 30 хв. 29.10.2024, ОСОБА_17 , перебуваючи на автомобільній парковці Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що розташована за адресою: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Леоніда Ступницького, 6, в ході розмови з ОСОБА_16 висловив останньому вимогу про надання неправомірної вигоди в еквіваленті 3 машин врожаю сої, які останній мав передати до 17 год. 00 хв. 30.10.2024 одному із учасників групи, а саме ОСОБА_10

30.10.2024 близько 15 год. 25 хв, перебуваючи у приміщенні кафе «У Октая», що розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 236в, ОСОБА_16 , на виконання попередньо висунутої ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , надав ОСОБА_10 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 19500 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 30.10.2024 1 долар США коштував 41,3798 грн), що становило 806906,1 грн, які останній надав за три реалізованих машини врожаю сої, зібраного з полів КП «Агропромислове».

Таким чином ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_17 .. ОСОБА_18 та іншими невстановленими особами, у період часу з 30.09.2024 по 30.10.2024. отримали від ОСОБА_16 неправомірну вигоду за невчинення в інтересах ОСОБА_16 , дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням такої вигоди, у загальному розмірі 1075115,6 грн., що відповідно до примітки до ст. 368 КК України є особливо великим розміром.

30 жовтня 2024 року в період часу з 17 год. 46 хв. по 19 год. 16 хв. 30.10.2024 слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_19 проведено невідкладний обшук в транспортному засобі «Mitsubishi Outlander» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено відповідне майно (згідно переліку), у тому числі й транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30.10.2024 слідчим у кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

30.10.2024 начальник відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з відповідним клопотанням про арешт майна у вище зазначеному кримінальному провадженні. За результатами розгляду вище зазначеного клопотання прокурора, слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Як встановлено апеляційним судом за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, клопотання про арешт вищезазначеного майна (транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», д.р.н. НОМЕР_1 ) не відповідає вимогам ст.171 КПК України, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Так, формально посилаючись у клопотанні, про наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», д.р.н. НОМЕР_1 , слідчий, а в подальшому прокурор повинні були зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних (переконливих) доказів того, що вилучене майно - транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», д.р.н. НОМЕР_1 , належне на праві власності ОСОБА_8 , є речовим доказом, тобто носієм відомостей та інформації, яка об`єктивно стосується обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, в матеріалах провадження не міститься.

Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.

Так, з аналізу змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого вбачається, що до зазначеного процесуального документа, не долучено жодного доказу на підтвердження доводів клопотання слідчого відносно процесуальної необхідності накладання арешту на майно ОСОБА_8 , а саме транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», д.р.н. НОМЕР_1 .

Апеляційний суд зважає на те, що в клопотанні слідчого про арешт майна взагалі відсутнє будь-яке зазначення доказів, які б дійсно підтверджували відношення власника майна ОСОБА_8 та її майна до обставин з приводу яких порушено кримінальне провадження за ч.4 ст.368 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором також не було надано доказів на підтвердження обґрунтованості накладення арешту на майно, не надано будь-яких доказів щодо факту вчинення власником майна ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, як і доказів її співучасті в зазначеному правопорушенні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно - транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», д.р.н. НОМЕР_1 , передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України, як і не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи - ОСОБА_8 , про який йдеться в клопотанні.

В свою чергу, розглядаючи клопотання про арешт майна слідчий суддя мав би ретельно перевірити чи слідчий та прокурор, зібрали вагомі докази, які дають право на втручання у права відповідного власника володіти своїм майном, а саме арештовувати майно з метою забезпечення кримінального провадження.

Однак, пославшись в ухвалі на необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя у судовому рішенні, окрім наведення змісту процесуальних норм КПК України не зазначив, яких висновків він дійшов за результатами розгляду клопотання і не навів мотиви на обґрунтування такого рішення.

За встановлених обставин, з урахуванням доводів та доказів сторони захисту, доводи клопотання слідчого свідчать про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування в частині накладання арешту на майно - транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», д.р.н. НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна в цій частині, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Жодні твердження апеляційної скарги прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не спростовані.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги власника майна ОСОБА_8 знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

При цьому, згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі вилучене майно.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08.11.2024 в частині накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку від 30.10.2024, а саме на транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в накладенні арешту на майно вилучене в ході обшуку від 30.10.2024, а саме на транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :