Справа № 201/1629/25
Провадження № 1-кс/201/629/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане вище клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівників УПП, про те, що 30.12.2024 біля буд. АДРЕСА_1 , в ході зупинки транспортного засобу марки Suzuki моделі Vitara д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, що ОСОБА_5 судом позбавлено права керуванням ТЗ та останній не виконує рішення суду.

В ході допиту, в якості свідків працівників патрульної поліції, останні повідомили, що 30.12.2024 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» за адресою: АДРЕСА_1 , було зупинено транспортний засіб марки Suzuki моделі Vitara д.н.з. НОМЕР_2 . Водієм вказаного транспортного засобу виявився ОСОБА_5 , в котрого на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» було здійснено перевірку документів. В ході перевірки документів було виявлено, що ОСОБА_5 , відповідно до рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 , було позбавлено правом керування транспортними засобами. Оскільки в діях ОСОБА_5 вбачалися ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України то працівниками патрульної поліції було викликано СОГ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області.

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

В ході моніторингу ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що у відношенні ОСОБА_5 20.03.2023 було складено адміністративні протоколи за ст. 130 КУпАП. Рішення щодо притягнення до відповідальності за вищевказаним адміністративним протоколом, відповідно до інформації з Єдиного реєстру судових рішень, здійснювалося ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідні судові справи:

справа №205/3447/23, провадження №3/205/2012/23;

справа №205/3510/23, провадження №3/205/2054/23.

Враховуючи те, що у матеріалах даного кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що документи які містяться в матеріалах вказаних судових справах мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, необхідно отримати тимчасовий доступ до судових справ, що зберігається в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також отримати можливість тимчасового вилучення належним чином завірених копій складених на ОСОБА_5 протоколів, рішення суду щодо ОСОБА_5 , а також документів які підтверджують повідомлення ОСОБА_5 про прийняте рішення, для подальшого їх використання як доказу, оскільки без зазначених речей і документів виникає неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Враховуючи все вищезазначене з метою використання як доказу відомостей, що містяться в матеріалах судових справ у відношенні особи, яка можливо має причетність до вчинення кримінального правопорушення та неможливістю іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність звернутись до слідчого судді з метою отримання дозволу на проведення тимчасового доступу до зазначених документів, з метою реалізації завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України.

На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив клопотання розглянути без його участі.

Клопотання розглядається без виклику особи, у володінні якої знаходяться документи на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України, оскільки наявні підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, адже вказані документи можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення, у т ч. осіб, у який вони знаходяться у розпорядженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Для забезпечення кримінального провадження, з метою досягнення дієвості цього провадження, кримінально процесуальним кодексом, передбачені спеціальні заходи. (ст.131 КПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч.3 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На підставі ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Розглядом клопотання встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівників УПП, про те, що 30.12.2024 біля буд. АДРЕСА_1 , в ході зупинки транспортного засобу марки Suzuki моделі Vitara д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, що ОСОБА_5 судом позбавлено права керуванням ТЗ та останній не виконує рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, а також шляхом проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно із ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Отож, сукупність вищевказаних норм свідчить, що слідчий, звертаючись до слідчого судді із клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, серед іншого, має довести, що є підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 є формальним, оскільки воно не обґрунтовано та не підтверджено належними і допустимими доказами стосовно наявності підстав вважати, що речі і документи, до яких просить тимчасовий доступ слідчий, перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи.

Разом із тим, згідно частин 1, 2 ст.48 Закону України Про судоустрій та статус суддів, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму ВСУ від 13.06.2007 № 8 Про незалежність судової влади, суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які, знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

Порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб, витребування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).

Вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження.

Саме тому виїмка матеріалів судової справи або їх окремих частин є винятковою процесуальною дією, яка може бути здійснена лише у тому випадку, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, тому застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасового доступу до речей і документів, а також отримання матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду апеляційної інстанції, та розгляд яких не завершений, не може бути виправданий потребами досудового розслідування.

Отже інформація, доступ до якої просить слідчий є інформацією, яка захищена законом, а тому і доступ до неї має бути належним чином мотивований, а необхідність у ньому має стверджуватись належними доказами.

Разом із тим, досліджуючи вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до переконання, що вимоги норм КПК України слідчим виконані не були.

Слідчий просить надати йому доступ до матеріалів судової справи, відомостей про завершення розгляду якої слідчому судді не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Між тим, дослідивши клопотання, а також, матеріали долучені до клопотання слідчий суддя вважає, що належним чином не мотивовано необхідність отримання доступу до вказаної інформації, не зазначено, яке саме значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні мають документи та інформація, доступ до яких просить надати слідчий та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у цих документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів та інформації.

Згідно з положенням ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Окремо необхідно наголосити, що згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 №8 суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

У рішенні Ради суддів України № 12 від 04.02.2016 визначено випадки, коли можливо надати доступ до судових справ. Так, порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб, витребовування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).

Тому, вивчивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки слідчому судді не додано достатніх доказів в обґрунтування доводів клопотання, не доведено достатність даних про необхідність надання тимчасового доступу до речей і документів, не наведено достатніх підстав для необхідності надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, до клопотання не додано доказів, які б свідчили про наявність перешкод у отриманні перелічених документів у інший спосіб.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено усіх передбачених ст.132, ч.ч.5-7 ст.163 КПК України, підстав для задоволення внесеного клопотання, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 159, 162-164,166 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1