279/6718/24
1-кп/279/308/25

У Х В А Л А

16 січня 2025 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000156 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Коростенського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України.

05.11.2024 року по даному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В ході проведення підготовчого провадження підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, не встановлено.

За таких обставин кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

При вирішенні питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду з`ясовано, що судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченої, захисника, свідків.

До підготовчого засідання захисником ОСОБА_5 , як представником заставодавця ОСОБА_6 , подано заяву про повернення застави.

У порядку ст.315 КПК України прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу не змінились. Обвинувачена тривалий час перебувала у розшуку. Попередньо до неї було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, що не стало стримуючим фактором та дало змогу понад сім років, а саме з 10.05.2017 року по 02.10.2024 року змінити місце проживання, тому наразі просить продовжити запропонований запобіжний захід без визначення розміру застави.

Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що її ніхто не шукав і вона не від кого не переховувалась.

Захисник ОСОБА_5 з приводу поданої ним заяви про повернення застави зазначив, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.10.2024 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у сумі 242240 гривень. 04.10.2024 року вказаний розмір застави було внесено ОСОБА_6 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24.10.2024 року вищевказана ухвала слідчого судді від 03.10.2024 року скасована , до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У зв`язку із скасування ухвали слідчого судді просить постановити рішення про повернення ОСОБА_6 коштів у сумі 242240 гривень, внесених як заставу за ОСОБА_4 .

Стосовно клопотання про продовження запобіжного заходу зазначив, що зазначені прокурором ризики відсутні. З 04.10.2024 року по 24.10.2024 року ОСОБА_4 перебувала на волі, проживала в м.Житомир. З нею в цей період часу проводились слідчі дії, яких вона не уникала, на всі виклики з`являлась. До цього часу ОСОБА_4 навіть на мала паспорта, тому доводи про те, що вона може виїхати за кордон , безпідставні. Також відсутній ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки жодних нових епізодів протиправної діяльності не встановлено. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачає обов`язкове визначення застави, розмір якої для тяжких злочинів становить 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вважає за доцільне та можливе визначити розмір застави, що наддасть можливість не витрачати державні кошти на залучення конвойної служби. і забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Прокурор проти повернення заставодавцю внесеної застави не заперечив.

Заставодавець ОСОБА_6 подану заяву підтримав.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження з приводу поданої захисником заяви про повернення застави та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку про наступне.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.04.2024 у справі №296/9171/24 до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.10.2024 року Одночасно визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки # 0.0..1 слідує, що застава за ОСОБА_4 в сумі 242240,00 гривень була внесена ОСОБА_6 04.10.2024 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Разом з тим, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24.10.2024 року ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 03.10.2024 року скасовано в частині застави.

При ухваленні апеляційним судом вищевказаного рішення питання щодо повернення застави заставодавцю не вирішено, тому внесена ОСОБА_6 застава підлягає поверненню заставодавцю у відповідності до положень ч. 11 ст. 182 КПК України.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховується серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого, оскільки суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків можливого переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень (висновки ЄСПЛ в справах «Ілійков проти Болгарії» (суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування), «Летельє проти Франції» (тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу) .

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк, що відповідно до ст.183 ч.2 п.4 КПК України дало можливість застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому враховується, що власного житла та постійного місця реєстрації, офіційних джерел доходів, обвинувачена не має. Понад 7 років ОСОБА_4 перебувала у розшуку. Обставин, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою, суду не наведено, відповідних доказів не подано.

З урахуванням стадії судового розгляду, на якій наразі перебуває кримінальне провадження ( стадія підготовчого провадження), продовження обраного обвинувачений запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, оскільки жоден із більш м`яких

запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, які на даний час продовжують існувати.

Відповідно до положень ст. 183 ч.3 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, згідно ч.4 ст.183 КПК України , слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Встановлено, що раніше до обвинуваченої вже застосовувався запобіжний захід у виді застави, який не зміг гарантувати дотримання ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки та покладених на неї обов`язків, оскільки остання без повідомлення органу досудового розслідування змінила місце проживання і понад 7 років перебувала у розшуку.

Наразі доказів про зміну обстановки, що давало б можливість повторного визначення обвинуваченій застави, яка б гарантувала її належну процесуальну поведінку та виконання нею процесуальних обов`язків, не подано.

Доводи захисника про те, що з 04.10.2024 року по 24.10.2024 року ОСОБА_4 не переховувалась від органу досудового розслідування, не є беззастережними. До того ж вказаний період є незначним ( 20 днів), що не може свідчити про втрату суспільної небезпечності .

Отже, будь-які обставини, які б не виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої матеріали кримінального провадження не містять.

Одночасно при вирішенні порушеного питання враховується те, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (п.35 «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року).

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З урахуванням наведеного, продовження обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, є доцільним, оскільки на даній судового слідства жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти наявним ризикам.

Керуючись ст.314, 315-316 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Підготовку кримінального провадження до судового розгляду вважати завершеною.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України призначити до судового розгляду 28.01.2025 року на 11 годин 30 хвилин в залі судових засідань Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Проведення судового розгляду кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурора, обвинувачену, захисника, свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Забезпечення явки свідків, відповідно до ст.ст.23, 327 КПК України, покладається на прокурора.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до 16.03.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Заяву адвоката ОСОБА_5 в інтересах заставодавця ОСОБА_6 , про повернення застави задовольнити.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , заставу у сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, внесену ним 04.10.2024 року за ОСОБА_4 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області на підставі квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки # 0.0..1 на виконання ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 03.10.2024 року у справі №296/9171/24 провадження 1-кс/296/3564/24.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала в частині запобіжного заходу та повернення застави може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду .

Суддя: ОСОБА_1