Провадження №11-сс/801/931/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000377 внесеного до ЄРДР 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за клопотанням слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, фізичної особи підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме до 22 січня 2025 року, -

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 03.09.2021 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому місці, діючи з корисливих мотивів, вступили в злочинну змову між собою та розробивши єдиний план своїх злочинних дій за наступних обставин.

Так,04.09.2021 близько о 10 год. 30 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 будучи об`єднаним спільним злочинним умислом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , спрямованим на незаконне збагачення чужим майном шляхом вимагання, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, зателефонував на мобільний номер телефона ОСОБА_13 та повідомив, що в даний час знаходиться в її квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також, ОСОБА_11 в розмові повідомив, що він є співвласником даної квартири (спільна часткова 1/2) та в примусовому тоні наказав ОСОБА_13 приїхати до місця проживання.

Того ж дня, близько 15 год. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_13 разом з своїм цивільним чоловіком ОСОБА_14 ,прибули до свого місця проживання, а саме до під`їзду будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , при вході до якого знаходився ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Під час розмови, діючи спільно, попередньо узгодженого злочинного плану, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 пред`явив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме викупу спільної часткової власності (1/2) квартири, що перебуває у його власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за грошові кошти у сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) євро, згідно курсу НБ України станом на 04.09.2021 становило 576 120 (п`ятсот сімдесят шість тисяч сто двадцять) гривень, що значно перевищує ринкову вартість вказаної частини квартири. Вказана вимога, супроводжувалась психологічним тиском, погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, знищенням майна, обмеженням прав, свобод потерпілих, які сприймали їх як реальні.

Демонструючи реальність своїх намірів та погроз, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , попередньо змінили замки вхідних дверей квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , чим обмежили доступ ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , доступ до житла приміщення.

Далі, 18.09.2021 близько 16 год. 30 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_2 , де під час розмови з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , черговий раз ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчергове висунули останнім незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме викупу спільної часткової власності (1/2) квартири за грошові кошти у сумі 20000 (двадцять тисяч) євро, згідно курсу НБ України, що станом на 18.09.2021 становило 627400 (шістсот двадцять сім тисяч чотириста) гривень, збільшивши попередню суму, що значно перевищує ринкову вартість вказаної частини квартири. Вказана вимога, супроводжувалась психологічним тиском в бік ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , погрозою знищення майна, обмеження прав, свобод потерпілих, які проявлялися у погрозах відключенням електроенергії та створення нестерпних умов для проживання, які останні сприймали як реальні. Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 покинули приміщення вказаної квартири.

Далі, 25.09.2021 близько 19 год. 00 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_2 , де під час розмови з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , черговий раз пред`явили останнім незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме викупу спільної часткової власності (1/2) квартири, яка супроводжувалась психологічним тиском, погрозою знищення майна, обмеження прав, свобод потерпілих, які проявлялися у створення нестерпних умов для проживання, які останні сприймали як реальні.

Демонструючи реальність своїх намірів та погроз, ОСОБА_11 , у дарив ногою по конвектору, що належить ОСОБА_13 та пошкодив його. Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покинули приміщення вказаної квартири.

Продовжуючи спільний злочинний умисел, 27.09.2021 близько 17 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прибули до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де знаходився цивільний чоловік ОСОБА_13 ОСОБА_16 . В ході розмови ОСОБА_10 черговий раз пред`явив незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме, викупу спільної часткової власності (1/2) квартири під умовами штучного створення ним штрафних санкцій та збільшення суми розрахунку, яка буде збільшуватися з кожним днем, яка супроводжувалась психологічним тиском, погрозою знищення майна, обмеження прав, свобод потерпілих та близьких родичів. Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 поїхали у невідому напрямку.

Далі, того ж дня ОСОБА_11 , з власного мобільного телефону зателефонував до ОСОБА_14 , а повідомив останньому, щоб він та ОСОБА_13 погоджувалися на його умови та черговий раз погрожував знищенням майна, обмеження прав, свобод потерпілих.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 27.09.2021 у вечірній час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи спільно, зайшли в тамбур вказаної квартири. Скориставшись відсутністю ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , демонструючи реальність своїх намірів та погроз пошкодили, меблі, замки вхідних дверей, розподілювач енергії, внаслідок чого відключили електроенергію в квартирі, чим обмежили конституційні права, передбачені статтями 30, 32, 47 Конституції України.

У подальшому 28.09.2021 у денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , прибули до квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в тамбурі, під час розмови черговий раз пред`явили потерпілим, незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме, викупу спільної часткової власності (1/2) квартири, за заниженою вартістю, яка супроводжувалась психологічним тиском, з погрозою застосування насильства, обмеження прав, свобод потерпілих. Демонструючи реальність своїх намірів та погроз, ОСОБА_11 надав вказівку ОСОБА_12 відштовхнути з входу ОСОБА_14 ОСОБА_13 та її сестру ОСОБА_17 , внаслідок чого останні отримали тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпин, ОСОБА_11 в свою чергу взяв до рук дерев`яний брусок та кинув в сторону потерпілих, чим пошкодив фасад тамбуру квартир АДРЕСА_4 .

Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 покинули приміщення тамбур вказаних квартир.

Далі, 09.12.2021 у вечірній період доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 прибули до будинку, який розташований, за адресою: АДРЕСА_3 реальність своїх намірів та погроз, пошкодили фасад будинку АДРЕСА_2 у вище вказаному будинку, шляхом кидання камінців.

Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 покинули місце вчинення правопорушення.

В подальшому, 05.09.2022 в денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_13 спільно з цивільним чоловіком ОСОБА_14 будучи під тривалим психологічним тиском, погрозами насильства, пошкодження чи знищення майна, порушення нормального звичного режиму життя, завдання стресу та переживання, які настали від діяльності ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , погодилася на їхню незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме викупу спільної часткової власності (1/2) квартири АДРЕСА_5 , що перебуває у власності ОСОБА_11 та виплатила кошти у сум 21 500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) євро, згідно курсу НБ України станом на 05.09.2022 становить 785478 (сімсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень за частку квартири, що значно перевищує ринкову вартість вказаної частини квартири.

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, (вимагання) тобто у вимозі вчинення будь-яких дій майнового характеру, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

22 листопада 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України тобто у вимогі вчинення будь-яких дій майнового характеру, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання) за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України ОСОБА_10 запобіжний у захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме до 22 січня 2025 року.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_18 відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання: АДРЕСА_1 або інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, має дружину та малолітню дитину, офіційно працевлаштований і має джерело доходу, що підтверджено документами. Однак суддею не надано правової оцінки вказаним обставинам, які у своїй сукупності свідчать про можливість подальшої належної поведінки ОСОБА_10 в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

В даному ж випадку тримання ОСОБА_10 під вартою не є обґрунтованим; по-друге, ОСОБА_10 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, характеризується з позитивної сторони. За весь час кримінального провадження стороною обвинувачення не було отримано будь-яких даних, які б свідчили про не процесуальну поведінку ОСОБА_10 , яка була б направлена на перешкоджання досудовому розслідуванню або судовому провадження.

Жодних даних на підтвердження існування ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні стороною обвинувачення надано не було.

Ризики, на які посилається сторона обвинувачення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 ґрунтуються на припущеннях та непідтверджуються жодним доказом.

Сторона захисту переконана, що домашній арешт, у повній мірі може гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 під час досудового слідства.

Захисник адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного - не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримано, а висновки про необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу належним чином умотивовано.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень.Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Стосовно обґрунтованості підозри, суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п.1(с) ст.5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п.1(с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_10 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Стосовно ж наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що становить значну суспільну небезпеку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник (наявність постійного місця проживання, наявність дружини та малолітньої дитини, офіційне працевлаштування та наявність джерела доходу), не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених слідчим у клопотанні , саме на цій стадії досудового розслідування. Крім того, апеляційний суд констатує, що ці обставини не завадили ОСОБА_10 вчинити злочин, за наведених в клопотанні обставинах.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкість покарання за один з злочинів, по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме до 22 січня 2025 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4