УХВАЛА

3 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 604/946/24

провадження № 51-1123 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2024 року та увалу Тернопільського апеляційного суду від 17 січня 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї норми процесуального права.

Згідно з указаними законодавчими положеннями у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час здійснення перегляду не досліджує доказів, не ревізує повноти розгляду та висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Наведеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній її автор просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, змінити судові рішення, пом`якшити засудженому покарання, застосувавши ст. 75 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Однак, заявляючи таку вимогу скаржник не зазначив доводів, котрі б із урахуванням особливостей застосування вказаної норми матеріального права, положень статей 50, 65 КК свідчили про явну несправедливість, як це визначено в ст. 414 КПК, обраного заходу примусу, зважаючи на мету - попередження нових злочинів, а також на дискреційні повноваження суду.

Водночас у поданій скарзі попри посилання на п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, як на підставу для зміни оспорюваних рішень, не викладено обґрунтування допущення при здійсненні провадженні таких порушень норм процесуального права, котрі в розумінні ст. 412 цього Кодексу є істотними.

Також захисник твердить про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що згідно зі ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки в порядку касаційної процедури і таких підстав для зміни чи скасування судових рішень законодавець не передбачив у ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Крім того, у тексті касаційної скарги містяться суперечності, адже в її мотивувальній частині відображено категоричне судження, що оспорювані рішення мають бути скасовані, а в прохальній - ідеться про їх зміну. Наполягаючи на звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням і водночас ставлячи під сумнів винуватість останнього, скаржник теж допускає неузгодженості, оскільки застосування заходу примусу та ст. 75 КК можливе виключно до винної у вчинені злочину особи. Окреслені розбіжності не корелюються з принципом юридичної визначеності й перешкоджають правильному встановленню меж перегляду.

Разом із цим автор скарги не обґрунтовує в аспекті приписів статей 370, 404, 419 КПК незаконності ухвали суду апеляційної інстанції. Замість викладення конкретних позицій на підтвердження здійснення апеляційного провадження з порушеннями, мотиви незгоди зводяться до загальних тез й цитування окремих законодавчих норм. Також у скарзі не зазначено, яких саме доводів сторони захисту не розглянув апеляційний суд і не дав відповідей.

За правилами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона вказує таке в касаційній скарзі. Між тим, подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2024 року та увалу Тернопільського апеляційного суду від 17 січня 2025 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3