ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3480/24 Справа № 192/2902/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено у задоволені подання ДУ "Солонянська виправна колонія № 21" про приведення покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог законодавства України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ "Солонянська виправна колонія № 21" та негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, без застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року не є вироком, який виконується ДУ "Солонянська виправна колонія № 21", а тому суд не має права вирішувати питання звільнення засудженого від покарання, призначеного за цим вироком, на підставі ч.2 ст.74 КК України, - є безпідставним.

Відповідно до матеріалів справи, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Державною установою "Солонянська виправна колонія № 21" виконується вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року, тому в цьому випадку питання пов`язане із виконанням вироку повинно вирішуватися саме Солонянським районним судом Дніпропетровської області.

Також 09.08.2024 року набув чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Як вбачається з вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року, ОСОБА_7 засуджено за вчинення 01.02.2012 року шахрайства на суму 850 грн, тобто вказана сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2012 році становило 1073 грн), тому суд повинен був звільнити засудженого від покарання за цим вироком.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року відмовлено у задоволені подання ДУ "Солонянська виправна колонія № 21" про приведення покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог законодавства України.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, станом на 01 січня 2012 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1073 грн, а станом на 01 січня 2013 року - 1147 грн.

Суми отриманого шляхом крадіжки та шахрайства ОСОБА_7 майна за всіма кримінальними правопорушеннями становлять більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже, є кримінальними правопорушеннями - злочинами, кримінальна караність яких не усунена Законом № 3886-IX від 18.07.2024, тому відсутні підстави для звільнення ОСОБА_7 від призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року зміненим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2023 року покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року не є вироком, який виконується ДУ "Солонянська виправна колонія № 21", а тому Солонянський районний суд Дніпропетровської області не має права вирішувати питання звільнення від покарання, призначеного цим вироком на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, засудженого, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Новомосковського міськайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком Новомосковського міськайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року ОСОБА_7 засуджено: - за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутого покарання за вироком Новомосковського міськайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2023 року вирок Новомосковського міськайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року щодо ОСОБА_7 змінено. Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року, та остаточно визначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. В інший частині вирок залишено без змін.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу (у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року).

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Новомосковського міськайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України за вчинення 01.11.2012 року крадіжки на суму 5215,60 грн, за ч.3 ст. 185 КК України за вчинення 20.06.2013 року крадіжки на суму 3470 грн та за ч.2 ст. 190 КК України за вчинення 16.07.2013 року шахрайства на суму 4000 грн.

Станом на 01 січня 2012 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1073 грн, а станом на 01 січня 2013 року - 1147 грн.

Враховуючи те, що вказаними протиправними діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілим у розмірі, що відповідно перевищує розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК України у 2012 та 2013 році, тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у проведенні покарання за вказаним вироком у відповідність до вимог законодавства України.

Водночас, посилання суду на те, що вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року не є вироком, який виконується ДУ "Солонянська виправна колонія № 21", а тому Солонянський районний суд Дніпропетровської області не має права вирішувати питання звільнення від покарання, призначеного цим вироком на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в ДУ "Солонянська виправна колонія № 21" відбуває покарання за вироком Новомосковського міськайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року, до покарання якого на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року, тобто призначене покарання за вироком від 04.07.2012 року враховане у вироку від 07.02.2023 року, тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року не є вироком, який виконується ДУ "Солонянська виправна колонія № 21"

Згідно із ч. 1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За положеннями пункту 13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З мотивувальної частини вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення 01.02.2012 року шахрайства на суму 850 грн, тобто вказана сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка у 2012 році становила 1073 грн.

Отже, вчинене ОСОБА_7 01.02.2012 року викрадення чужого майна на суму, меншу за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, є дрібним викраденням шляхом крадіжки, яке не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне привести покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог кримінального законодавства та звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке враховане у вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У зв`язку з наведеним, подання ДУ "Солонянська виправна колонія № 21" підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.409 КПК України, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року - задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ "Солонянська виправна колонія № 21" про приведення покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог законодавства України.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, без застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4