Справа № 521/3051/25
Номер провадження:1-кс/521/1101/25
УХВАЛА

06 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000015 від 06.01.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тузли Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний момент перебуває в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», військовослужбовець військової служби за мобілізацією, солдат військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі, обвинувальний акт відносно якого 26.12.2024 скеровано до Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від. 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжений.

Останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 №26/2025, затвердженого Законом України від 15.01.2025 №4220-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, тобто до 09 травня 2025 року.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, однак не пізніше початку січня 2025 року, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в камерному приміщенні №345 на корпусному відділенні №3 ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 11, переслідуючи корисливі мотиви, із метою незаконного збагачення, вступив у злочинну змову, обумовивши ролі кожного, а саме з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебували на свободі, щодо вимагання грошових коштів з малознайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під приводом вигаданого боргу у розмірі 10 000 доларів США.

Після цього, у період з 02.01.2025 по 19.02.2025 ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , неодноразово у телефонному режимі висували вимогу ОСОБА_11 у необхідності передачі грошових коштів у сумі 10 000 доларів США, погрожуючи фізичним насильством.

У подальшому, 19.02.2025 приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, прибули поряд із місцем перебування потерпілого, біля ресторану «Tref cinema cafe», розташованого в глубині дендропарку Перемоги за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 16, де постійно підтримували зв`язок з ОСОБА_4 по відеозв`язку через мобільний додаток «Telegram».

Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , побачивши ОСОБА_11 біля ресторану «Tref cinema cafe», підбігли до нього зі спини, викрикуючи його ім`я ОСОБА_12 та взявши його під руки відвели у сторону у глиб парку.

Далі, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, умисно, із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, із метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, користуючись значною фізичною перевагою та кількістю над потерпілим, використовуючи фактор раптовості, здійснюючи психологічний вплив, який виражався у погрозах застосування фізичного насильства та обмеження його свободи, висунули останньому незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів у сумі 10 000 доларів США, під приводом вигаданого боргу.

Незважаючи на позицію ОСОБА_11 про відсутність боргу, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжили вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, при цьому погрожували у грубій формі з використанням нецензурної лайки та образливих слів, що у випадку невиконання їх вимог до нього буде застосовано фізичне насильство.

Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під керівництвом ОСОБА_4 , який знаходився в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та підтримував з ними зв`язок по відеозв`язку через мобільний додаток «Telegram», відвели потерпілого ОСОБА_11 якомога далі у глиб парку, здійснюючи тим самим психологічний вплив на останнього та продовжили висловлювати погрози застосування фізичного насильства з нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , із вимогою передати їм частину грошових коштів із загальної суми вигаданого боргу.

Надалі, потерпілий ОСОБА_11 , усвідомлюючи реальну перевагу вказаних осіб, приймаючи їх погрози за реальні, повідомив про наявність у нього коштів у сумі 500 доларів США та 8 000 гривень, на що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , продовжуючи разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимагати грошові кошти, використовуючи при цьому психологічний тиск, погрозу застосування тілесних пошкоджень, близько 16 години 30 хвилини забрали 500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.02.2025 становило 20 800 гривень) та 8 000 гривень з рук ОСОБА_11 , які ОСОБА_10 брав особисто, пригрозивши ОСОБА_11 фізичною розправою у випадку неповернення решти суми вигаданого боргу у розмірі 10 000 доларів США.

У подальшому, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , перебуваючи в камерному приміщенні №345 на корпусному відділенні №3 ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які з метою доведення свого єдиного злочинного умислу направленого на вимагання грошових коштів до кінця, залучили ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з яким 27.02.2025 приблизно о 14 годині 20 хвилині прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 підтримував з ними зв`язок по відеозв`язку через мобільний додаток «Telegram».

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , залишились навпроти вказаного будинку, тим самим виконуючи роль контрспостереження, для того, щоб їх дії лишились непоміченими для оточуючих, а ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , побачивши ОСОБА_11 , який виходив зі ЖК «Прохорівський квартал», підбігли до нього та під керівництвом ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого, із винятковим цинізмом, розуміючи протиправність своїх дій, із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, із метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, користуючись значною фізичною перевагою над потерпілим, використовуючи фактор раптовості, здійснюючи психологічний вплив, який виражався у погрозах застосування фізичного насильства, обмеження його свободи та нанесенням тілесних ушкоджень, які виразились у нанесенні долонею ляпасів по обличчю та шарпанню за верхній одяг, висунули останньому незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів під приводом вигаданого боргу.

Незважаючи на позицію ОСОБА_11 про відсутність боргу, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , під керівництвом ОСОБА_4 та під прикриттям ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , продовжили вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, при цьому, погрожували у грубій формі з використанням нецензурної лайки та образливих слів, після чого ОСОБА_9 дістав з лівого кармана куртки потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 7 000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.02.2025 становило 291 200 гривень) у рахунок погашення неіснуючого боргу, після чого усі четверо покинули місце вчинення кримінального правопорушення, де залишився потерпілий ОСОБА_11 , однак, під час спроби втечі, були затримані співробітниками правоохоронних органів та співробітниками УСБУ в Одеській області.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

05.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06.01.2025, 14.02.2025, 19.02.2025, 27.02.2025, протоколом обшуку від 27.02.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24.02.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколами огляду і вручення грошових коштів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати подальшому розслідуванню у кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, слідчий суддя вважає доведеним ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

На наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (запобігання спробі незаконно впливати на свідків та потерпілого цьому ж провадженні), вказує те, що підозрюваний обізнаний про те, хто саме є свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, та останні ще не допитувалися у суді, покази вищевказаних осіб мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, тому підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на вищезазначених осіб із метою зміни ними показів та ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення), вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, що підтверджується вимогою про судимість, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став і може продовжувати свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, підозрюваний ніде не працює, не має законного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів, із метою отримання коштів для забезпечення власного проживання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу підозрюваного, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Крім того, у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання його під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Суд вважає, що перелічені прокурором доводи під час розгляду клопотання є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним вище ризикам.

Разом із цим, частина ч. 4 ст. 183 КПК України закріплює, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На момент перебування слідчо заарештованого ОСОБА_4 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» рахувати за Відділенням поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків, не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 53 дні. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 27.04.2025.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_15