Справа № 587/3454/24
ВИРОК
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: Сумська область, Сумський район, с. Верхня Сироватка, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, №255/2023 від 01 травня 2023 року, №451/2023 від 26 липня 2023 року, № 734/2023 від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 13 травня 2024 року, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 12 серпня 2024 року, 12 серпня 2024 строком на 90 діб до 09 листопада 2024 року, з 10 листопада 2024 року строком на 90 діб по 07 лютого 2025 року.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, зважаючи на те, що обвинуваченому було роз`яснено те, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, про що останній не заперечував, а тому судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.
У зв`язку із зазначеним, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за кваліфікацією ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію такого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодуванню завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який визнав повністю свою вину, своїми послідовними показаннями під час досудового розслідування та які підтримав під час судового розгляду сприяв встановленню фактичних обставин у кримінальному провадженні. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та критично оцінює свою протиправну поведінку, добровільно відшкодував завдану шкоду, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, те, що тяжких наслідків від злочину не настало, суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нового злочину призначити покарання у мінімальних межах санкції статті кримінального закону, за яким визнає його винним.
У той же час суд, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру його діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення злочину, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення, і характеризують поведінку останнього після його вчинення, а саме розкаяння у вчиненому, відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, а також позицію потерпілого, який не має жодних претензій до обвинуваченого, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, тощо, приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину і вказує на незначний ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість його виправлення без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом відповідно до ст. 76 КК України обов`язків.
Саме таке покарання, на думку суду, є співмірним та пропорційним для обвинуваченого, виходячи із правових позицій, неодноразово висловлених Європейським Судом з прав людини у своїх рішеннях, де зазначається, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся, судові витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави, запобіжні заходи та заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 395, 615 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся.
Флеш-картку Micro-SD з відео та CD-R, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя ОСОБА_1