Номер провадження: 11-сс/813/522/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власниці майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власниці майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000050 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.239, ч.2 ст.364-1 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, вилучене 04 лютого 2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1)копію паспорту ОСОБА_10 з особистим підписом на 1 арк.;

2)договір дарування транспортного засобу підписаний ОСОБА_10 на 1 арк.;

3)наказ №2211-01 від 22.11.2024 підписаний ОСОБА_10 на 1 арк.;

4)лист-звернення №2002-01 від 20.02.2024 підписаний ОСОБА_10 на 1 арк.;

5)договір №10/6/1 від 08.06.2017 про надання правової допомоги підписаний ОСОБА_10 на 1 арк.;

6)заява про видачу військово-облікового документа складена ОСОБА_10 на 1 арк.;

7)протокол №93 від 05.03.2023 про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_10 на 1 арк.;

8)копію паспорту ОСОБА_10 , підписана останнім па 1 арк.;

9)договір купівлі-продажу транспортного засобу підписаний ОСОБА_10 на 1 арк.;

10)договір купівлі-продажу транспортного засобу підписаний ОСОБА_10 на 1 арк.;

11)статут ТОВ «Оріон Мерітайм» () на 13 арк.;

12)договір №28/07/2023 від 28.07.2023 про надання послуг на визначення порядку оплати портових зборів підписаний ОСОБА_10 з додатком на 7 арк.

13)договір №93 КВ-П від 19.07.23 про надання послуг з обслуговування флоту з додатками на 15 арк. підписаний ОСОБА_10 ;

14)договір від 28.07.2023 підписаний ОСОБА_10 з додатками на 17 арк.;

15)договір №278-МЗ-23 від 19.07.2023 з додатками підписаний ОСОБА_10 на 13 арк.;

16)договір №231023 від 23.10.2023 про надання буксирних послуг з додатками підписаний ОСОБА_10 на 8 арк.;

17)договір №204-145 від 13.10.2023 на обслуговування суден з додатками підписаний ОСОБА_10 на 8 арк.;

18)договір №108 КВ-П від 05.09.2023 про надання послуг з перевалки вантажів з додатками підписаний ОСОБА_10 на 15 арк.;

19)грошові кошти купюрами по 20 доларів США у кількості 10 шт.;

20)грошові кошти купюрами по 50 доларів США у кількості 1 шт.

21)грошові кошти купюрами по 100 доларів США у кількості 55 шт.

22)грошові кошти купюрами по 20 ЄВРО у кількості 3 шт.

23)грошові кошти купюрами по 50 ЄВРО у кількості 32 шт.

24)грошові кошти купюрами по 100 ЄВРО у кількості 78 шт.

25)мобільний телефон Iphone 15 Pro Мах з НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ;

26)ноутбук Macbook Air з серійним номером: W9FGJQ9RNF.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власниці майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на грошові кошти: 10 купюр номіналом 20 доларів США; 1 купюра номіналом 50 доларів США; 55 купюр номіналом 100 доларів США; 3 купюри номіналом 20 євро; 32 купюри номіналом 50 євро; 78 купюр номіналом 100 євро, які належать ОСОБА_8 , та відмовити в задоволенні клопотання в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат посилається на те, що санкції ч.2 ст.239 та ч.2 ст.364-1 КК України не передбачає конфіскацію майна у разі визнання судом особи винною у вчиненні злочинів.

Адвокат вважає, що слідчим суддею не враховано недоведеність факту приналежності вилучених грошових коштів підозрюваному ОСОБА_10 , або будь-кому з інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені. Законне походження грошових коштів повністю підтверджується офіційною випискою банківської установи, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Крім того, на думку адвоката, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 перебуває в декретній відпустці та має на утриманні двох малолітніх дітей (8 місяців та 4 роки), тому накладення арешту на належні їй грошові кошти позбавляє її, як останніх заощаджень, що ставить дітей та їх батьків у скрутне матеріальне становище.

Адвокат звертає увагу, що арештовані грошові кошти ОСОБА_8 отримувала протягом 2024 року від іноземної компанії, як ОСОБА_11 , що повністю підтверджено в ході розгляду клопотання долученими до заперечення документами.

Адвокат вважає, що накладення арешту порушує справедливий баланс між гарантованими законом інтересами власника майна та завданням кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; власницю майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегією суддів встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000050 від 13.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.239, ч.2 ст.364-1 КК України.

04 лютого 2025 року ОСОБА_10 (чоловіка власниці майна ОСОБА_8 ), в інтересах якої подана апеляційна скарга, затримано в порядку ст.615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст.239 КК України, за кваліфікуючим ознаками забруднення земель речовинами, відходами та іншими матеріалами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля та інші тяжкі наслідки;

- ч.2 ст.364-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками словживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави.

Колегією суддів також встановлено, що в даному кримінальному провадженні Державна-екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в порядку ст.128 КПК України, пред`явила до підозрюваних цивільний позов (у тому числі до підозрюваного ОСОБА_10 ), в якому просить стягнути з відповідачів на користь держави України шкоду, завдану навколишньому природному середовищу в сумі 24484432 грн.

Згідно з ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні наявні правові підстави, передбачені ч.6 ст.170 КПК України для накладення арешту на грошові кошти, вилучені 04 лютого 2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою арешту майна в даному випадку є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів визнає непереконливими доводи апелянта про те, що арештовані грошові кошти належать виключно ОСОБА_8 , оскільки вона є дружиною підозрюваного ОСОБА_10 , вони проживають однією сім`єю в будинку АДРЕСА_1 , в якому 04 лютого 2025 року був проведений обшук, тобто пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Частиною ч.1 ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За таких обставин, вилучені в домоволодінні грошові кошти належать подружжю ОСОБА_12 на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, ким саме вони були набуті.

Відповідно до ч.1, п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_8 з метою забезпечення подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у разі звернення сторони обвинувачення до суду з обвинувальним актом та доведення вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, на даній стадії кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування накладеного арешту на грошові кошти.

Пунктом 1 частини 3 статті 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.117, 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власниці майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року

про арешт майна в кримінальному провадженні №0000050 від 13.03.2024 року, вилученого 04 лютого 2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до переліку зазначеного в ухвалі слідчого судді, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4