Справа № 461/818/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1789/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0000103 від 25 січня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

перекладача: ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у кримінальному провадженні №0000103 від 25 січня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Слідчий ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , за погодженням прокурора, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2024 року таке клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.01.2025 року.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина Грузії та інші документи, що дають право на виїзд з України. Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Обов`язок по контролю за виконанням ухвали покладено на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику того, що підозрюваний може ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, оскільки він є громадянином Грузії, що надає йому можливість, у випадку відсутності запобіжного заходу, безперешкодно залишити територію України, а також те, що підозрюваний в силу відсутності будь-яких обмежень, не позбавлений можливості незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2024 року у зв`язку із ухваленням судового рішення незаконним складом суду. Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування у щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України у зв`язку із закінченням граничного строку для його розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що станом на дату подання апеляційної скарги стороні захисту невідомі мотиви, якими керувався слідчий суддя при обранні такого запобіжного заходу, що абсолютно не відповідає задекларованій меті і носить відверто дискримінаційний характер. Адже очевидним є той факт, що будь яка людина не в змозі цілодобово перебувати у своєму житлі і не залишати його на протязі двох місяців, якщо за цей період у неї не буде доходу, й при цьому відсутні особи, які у відповідності до закону зобов`язані утримувати таку людину.

Стверджує, що оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню, оскільки ухвалена незаконним складом суду. Наголошує, що іноземці під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.

Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином Грузії, тому у відповідності до п.18 ч.3 ст.42 КПК України має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Однак, реалізація підозрюваним свого процесуального права, викликала у слідчого судді ОСОБА_1 неприховане незадоволення і значна частина судового засідання була витрачена на з`ясування того, чи розуміє підозрюваний українську мову, а не на встановлення наявності чи відсутності процесуальних ризиків й дослідження наданих доказів.При цьому, підзахисний не заперечував, що розуміє українську мову на досить доброму побутовому рівні, однак через специфіку юридичних термінів бажав надавати пояснення рідною, грузинською мовою. Отже, реалізація підзахисним своїх процесуальних прав щодо надання пояснень рідною мовою призвела до того, що слідчий суддя спочатку роз`яснив підозрюваному право відводу, а коли з`ясував, що ОСОБА_7 йому не довіряє, то став з`ясовувати мотиви недовіри. Таким чином, слідчий суддя фактично самостійно здійснив розгляд заявленого йому відводу і без повідомлення прийнятого рішення, продовжив судове засідання та застосував до підозрюваного невиправдано суворий запобіжний захід.

Зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулось 29.11.2024 року, перерва не оголошувалась, заява підозрюваного ОСОБА_7 про відвід слідчому судді ОСОБА_1 для реєстрації та здійснення автоматизованого розподілу не направлялась й іншим суддею Галицького районного суду м. Львова не розглядалась. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 412 КПК України Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо таке рішення ухвалено незаконним складом суду.

У судовому засіданні, яке розпочалось 26.11.2024 року при заявленні усного відводу захисником, слідчий суддя хоча й намагався також з`ясовувати підстави висловленої йому недовіри, все ж дотримався вимог Кримінального процесуального кодексу України та спрямував таку заяву для проведення автоматизованого розподілу для визначення іншого судді цього суду. Заява захисника про відвід слідчому судді в межах даного кримінального провадження розглядалась з дотриманням належної правової процедури, тоді як у випадку з підозрюваним - було порушено одну із основних засад, а саме «Рівність перед законом і судом», адже не може бути жодних обмежень у процесуальних правах за мовною ознакою чи ознакою громадянства.

Наголошує, що мали місце істотні процесуальні порушення зокрема порушено граничний строк, визначений КПК України для розгляду клопотання. Так, апелянт заявляє, що у даному випадку терміни процесуального розгляду клопотання не дотримані. Клопотання про застосування запобіжного заходу надійшло до суду 22.1 1.2024 p., його розгляд призначено на 09:30, 25.11.2024 року, проте через неявку ініціатора звернення, слідчий суддя ОСОБА_1 відклав судове засідання на 26.11.2024. Відтак, клопотання про застосування запобіжного заходу розглянуто поза межами граничного строку.

Стверджує, що наявні процесуальні підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу навіть у випадку, якщо б його розгляд відбувся у встановлені законом строки. Зокрема, жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Жоден факт невиконання своїх процесуальних обов`язків після повідомлення ОСОБА_7 21.11.2024 року про підозру, не задокументований.

Звертає увагу на те, що єдиний дохід, який забезпечує існування ОСОБА_7 нерозривно пов`язаний з професією водія, оскільки кошти на проживання він отримує при виконані доручень приватних осіб та фізичних осіб підприємців при перевезенні товарів на їхньому власному транспортному засобі. Відтак його позбавлено засобів для існування, не кажучи про обов`язок прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора на відстань понад 600 км. від фактичного місцезнаходження, що тягне за собою значні фінансові втрати.

Заслухавши доповідача, виступ підозрюваного ОСОБА_7 , його представника адвоката ОСОБА_6 , які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, та просили їх задоволити, прокурора, який заперечив апелЯційну скаргу і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

У відповідності до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя вірно оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Слідчим суддею належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання прокурора, дані, які характеризують особу підозрюваного, а також наведено вмотивовані висновки та обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів враховує і думку потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які у поданій їхнім представником адвокатом ОСОБА_14 письмовій заяві вказали про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не відшкодував заподіної шкоди, не цікавився перебігом лікування потерпілих, є іноземним громадянином, та може покинути межі України з метою ухилення від слідства і суду.

При апеляційному розгляді було задоволено клопотання сторони захисту та долучено до матеріалів справи копію відеозапису ДТП і фотокопії, разом з тим колегія суддів наголошує, що предметом апеляційного розгляду є ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а сторона захисту по суті просить надати оцінку пред`явленій підозрі та фактично висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість певної особи. Крім цього, очевидної недопустимості доказів, які містяться у матеріалах справи, на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційні доводи про те, що підозрюваний є водієм і отже, перебуваючи цілодобово за адресою свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , позбавлений можливості для отримання доходу є необгрунтованими і будь-яких підтверджень зокрема щодо місця праці підозрюваного стороною захисту не надано.

Щодо тверджень про істотне порушення норм кримінального процесуального кодексу зокрема при розгляді клопотання прокурора у слідчого судді, зокрема у частині розгляду клопотання про відвід, на думку апелянта, не повноважним судом, то колегія суддів, провівши комплексний аналіз згаданого із матеріалів, що містяться у справі, не вбачає таких порушень і розцінює дії підозрюваного та його захисника, зокрема у частині заявлення відводів суддям ОСОБА_1 та ОСОБА_15 як спробу затягування процесу.

Зокрема, питання щодо обгрунтованості заявленого відводу судді ОСОБА_1 , з тих підстав, які сторона захисту повторює у поданій апеляційній скарзі, було предметом дослідження суду, отримали належну правову оцінку у мотивувальній частині ухвали Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року (а.с.76-79), з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Також колегія суддів вважає, що слідчий суддя при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у відповідності до вимог ст. 193, 194 та 199 КПК України дослідив та з достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що матеріали, які долучено до клопотання, у сукупності, були оцінені слідчим суддею відповідно до стадії розгляду. Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, колегію суддів не встановлено належних даних на підтвердження відсутності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж цілодобовий домашній арешт, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0000103 від 25 січня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4