В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1694/23

Провадження № 1-кп/348/116/24

20 грудня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 09.05.2023 за обвинуваченням,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Надвірна, Івано-Франківської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, яка утриманців не має, офіційно не працевлаштованої, раніше судимої 06.11.2013 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, указом Президента України «Про помилування» від 30.10.2017 року звільненої від подальшого відбування покарання, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила умисні дії, які виразились у тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення нею вчинено при наступних обставинах.

6 травня 2023 року приблизно о 22-00 год., у квартирі АДРЕСА_2 , між обвинуваченою ОСОБА_5 та її донькою - потерпілою ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалась словесна суперечка.

В ході конфлікту у обвинуваченої ОСОБА_5 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень доньці ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяла кухонний ніж, що знаходився в кімнаті на столі, яким нанесла один удар у передню частину грудної клітки доньки ОСОБА_4 .

В результаті неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, яке супроводжувалося гемопневмотораксом, що відповідно до висновку судово-медичного експерта відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні обвинуваченої ОСОБА_5 , ознак, перелічених в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинення фізичного насильства в сім`ї в межах місця проживання щодо своєї доньки.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначила, що під час конфлікту з донькою кухонним ножем нанесла їй удар в грудну клітину. Дуже шкодує про вчинене, попросила вибачення у доньки. Засуджує свій вчинок, обіцяє подібного більше не скоювати. Збитки доньці та витрати на лікування відшкодувала. Свій вчинок пояснює тяжким життям та емоціями. Просила врахувати, що вона доглядає за хворою мамою та онуками та не призначати їй суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що обвинувачена є її матір`ю. 6 травня 2023 року ввечері між нею та обвинуваченою стався конфлікт, під час якого вона зірвала злість на матері та сильно штовхнула її рукою в плече. Мати у відповідь вдарила її ножем у грудну клітину зліва. На теперішній час вона нормально себе почуває. Жодних претензій до матері не має, все пробачила їй. Просила обвинувачену суворо не карати, оскільки остання дуже допомагає їй з дітьми, також доглядає хвору бабусю. У тому, що сталося є також її провина, оскільки вона поводила себе агресивно по відношенню до матері.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 просив врахувати при призначенні покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення у якості пом`якшуючих обставин. Також просив врахувати, що обвинувачена дуже шкодує про вчинене, критично оцінює свій вчинок, має ряд захворювань, доглядає хвору стареньку матір та допомагає з вихованням онуків потерпілій, яка матір пробачила та просила не призначати суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинувачену, потерпілу, вислухавши прокурора та захисника, та дослідивши висновок судово-психіатричного експерта та матеріали. що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України, як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачена повністю визнає свою вину, щиро розкаялася перед судом, попросила вибачення у потерпілої та добровільно відшкодувала завдані останній збитки, в суді надавала послідовні визнавальні покази.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах..

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, те, що обвинувачена раніше засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину, та враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного, з метою досягнення виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових злочинів, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченої, визнання нею провини та засудження свого вчинку, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке не мало критичних наслідків для здоров`я потерпілої; посередню характеристику обвинуваченої за місцем проживання, те, що вона на обліках у лікарів- психіатра та нарколога не перебуває, раніше судима за вчинення особливо тяжкого злочину, проте, була помилувана Указом Президента, та думку потерпілої, яка просила обвинувачену суворо не карати, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, тому обвинувачену слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, та з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою, покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджена не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засуджену особу, привчає її до додержання законів, нагадує їй, що вона не виправдана, а проходить випробування, від результату якого залежить її подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку 3 (три) роки є виправданим з врахуванням особи обвинуваченої, яка раніше є судимою, і достатнім для того щоб засуджена довела своє виправлення без реального відбування основного покарання.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_5 не обиралася та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Майнова шкода злочином не завдана.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2023 на речові докази, відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2023на речові докази - скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

медичну карту стаціонарного хворого № 2432, видану на ім`я ОСОБА_4 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження повернути до КНП «Надвірнянська ЦРЛ»;

медичну карту стаціонарного хворого № 13423/2023, видану на ім`я ОСОБА_4 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження повернути до Івано-Франківської ОКЛ;

кофту с капюшоном сірого кольору з пошкодженням у виді наскрізного отвору лінійної форми, яку упаковано у спец пакет WAR1867566, футболку з камуфляжним принтом із пошкодженням у виді наскрізного отвору лінійної форми з плямами бурого кольору, яку упаковано у спец пакет WAR 1867567, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

кухонний ніж без наявних слідів, зовні схожих на кров, який упаковано в картонну коробку прямокутної форми та опечатано биркою із підписами, який зберігається в камері зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1