Справа №173/3289/24
Провадження №1-в/173/2/2025
У Х В А Л А

іменем України

30 січня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

начальника

Кам`янського РВ №1 філії ДУ

«Центр пробації» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Верхньодніпровську Дніпропетровської області подання Кам`янського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з декриміналізацією інкримінованого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

В С Т А Н О В И В :

Начальник Кам`янського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з декриміналізацією інкримінованого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України, посилаючись на наступне.

Засуджений ОСОБА_5 на обліку органу пробації перебуває з 10.10.2024 року.

Згідно вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 , крадіжка особистого майна вчинена у 2023 році, вартість викраденого майна становила 1800 грн. Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум в Україні становив 2684 грн. Тобто спричинені злочином матеріальні збитки менші за прожитковий мінімум. Ураховуючи вищевикладене просить звільнити ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні прокурор подання підтримав та вважав за необхідне його задовольнити.

Начальник Кам`янського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судовому засідання подання підтримала та просила задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу по загальній мобілізації та направлений до подальшого проходження військової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України,неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд , заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання приходить до наступних висновків.

З матеріалів подання встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

Відповідно до даного вироку сума заподіяних ОСОБА_5 збитків становить 1800 грн.

Серед питань, які виникають під час виконання вироку суду, визначених частиною другою статті 539 цього Кодексу, серед низки інших можуть вирішуватися такі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2023 року становив 2684,00 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.07.2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376, п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання Кам`янського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 (два) роки - від відбування покарання звільнити, у зв`язку із усуненням Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1