Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/107/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000663 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2024 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки;

визнано винуватим та призначено покарання:

за ч.2 ст.125 КК України у виді 2 років обмеження волі.

за ч.1 ст.357 КК України у виді 3 років обмеження волі.

за ч.4 ст.186 КК України у виді 8 років 5 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 5 місяців.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання за даним вироком, невідбутий строк покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2022 та остаточно призначено ОСОБА_8 , покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у викрадені офіційних документів та у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 17.07.2023 близько 00:30 год. ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились на території домоволодіння свого знайомого ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинилась сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, скориставшись тим, що ОСОБА_9 сидів біля східців, розташованих біля входу у дім по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 наніс йому не менше чотирьох ударів правою ногою в область голови, після чого присутній при цьому ОСОБА_11 відтягнув ОСОБА_8 за одяг від ОСОБА_9 та останні продовжили далі відпочивати.

ОСОБА_8 продовжуючи свої протиправні дії, направлені на нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, цього ж дня, а саме 17.07.2023 близько 00:40 години, діючи умисно та цілеспрямовано, біля входу у двір, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 наніс ОСОБА_9 один удар правою рукою в область голови, від чого останній, втратив свідомість, спричинивши таким чином йому, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливу під м`які мозкові оболонки, гематоми в ділянці лівої щелепи, множинні гематоми, садна на волосистій частині голови, садна в області потилиці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №68 від 31.07.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше, як три тижні.

Крім того, 17.07.2023 близько 00:40 год. ОСОБА_8 знаходився разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 поряд з потерпілим ОСОБА_9 який на той момент лежав без свідомості на дорозі після нанесених йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень біля буд. №1 по вул. Григорія Сковороди в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області.

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме належного ОСОБА_9 мобільного телефону марки «Motorola G22», який, як йому було достовірно відомо, знаходиться у кишені штанів потерпілого, в які він був одягнений.

ОСОБА_8 переслідуючи мету, направлену на відкрите заволодіння чужим майном, користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у присутності ОСОБА_11 , якому не були відомі його злочинні наміри, підійшов до ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, в період воєнного стану, повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 своєю правою рукою витягнув з кишені штанів ОСОБА_9 , в які останній був одягнений, мобільний телефон марки «Motorola G22» вартістю 5038,89 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_8 зник, викраденим розпорядивсь на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Крім того, 17.07.2023 близько 00:42 год. ОСОБА_8 знаходився разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 поряд з потерпілим ОСОБА_9 який на той момент лежав без свідомості на дорозі після нанесених йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень біля буд. №1 по вул. Григорія Сковороди в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області.

Перебуваючи в цей час у вказаному місці у ОСОБА_8 зняв з попередньо відкрито викраденого ним належного ОСОБА_9 мобільного телефону марки «Motorola G22» чохол, під яким виявив банківську картку «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_9 .

В той момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення офіційного документу, а саме: належної ОСОБА_9 банківської картки «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_9 , тобто предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що його злочинні дії не будуть помічені ОСОБА_9 , який на той момент перебував без свідомості після нанесених ним йому тілесних ушкоджень, у присутності свідка ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу відкрито викрав належну ОСОБА_9 банківську карту «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , з метою подальшої крадіжки грошових коштів з вказаної банківської картки.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінальних правопорушень та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити призначене покарання.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд першої інстанції суто формально підійшов до оцінювання усіх пом`якшуючих обставин та не врахував їх при призначенні ОСОБА_8 саме такої сурової міри покарання. Не врахував суд першої інстанції також і самі обставини скоєння правопорушення - потерпілий ОСОБА_9 сам, перший почав конфлікт, знаходячись у стані сп`яніння середньої тяжкості. Ушкоджень, котрі б могли мати тяжкі наслідки у наступному - потерпілому причинено не було. Предмет злочину - мобільний телефон - був повернений власнику - ОСОБА_9 на стадії досудового слідства. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 не має жодних претензій до ОСОБА_8 . Моральна шкода потерпілому була відшкодована ОСОБА_8 на стадії досудового слідства повністю - у тому розмірі, який зазначив потерпілий.

Вказує, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному правопорушенні, добровільно відшкодував завданий потерпілому збиток.

Більш того, суд залишив поза увагою висновок медиків про те, що тяжкість клінічного перебігу черепно-мозкової травми зумовлена не тяжкістю травми, а наявністю алкогольного сп`яніння середнього ступеня тяжкості.

Зазначає, що за таких обставин - наявність пом`якшуючих обставин, добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди, відсутність тяжких наслідків для здоров`я потерпілого, а також те, що потерпілий був у середньої стадії алкогольного сп`яніння та по суті сам спровокував та почав конфлікт, вважає що покарання призначене ОСОБА_8 занадто суворе, не відповідає усім нюансам даної справи.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.357, ч.4 ст.186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.125, ч.1 ст.357, ч.4 ст.186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінального правопорушення та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125, ч.1 ст.357, ч.4 ст.186 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, як викрадення офіційних документів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінальних проступків (ч.2 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 357 КК України) та кримінальне правопорушення, які віднесено до категорії тяжких злочинів (ч.4 ст. 186 КК України), особу обвинуваченого, який є повнолітній, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальні правопорушення, зокрема й аналогічні, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2022 за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки; перебуває на обліку Кропивницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області з 17.02.2023, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання компроментуючими матеріалами селищна рада не володіє, не одружений, утриманців не має (том 1 а.с.154, 155, 156, 159, 160-161, 163, 165).

Суд першої інстанції правильно врахував, що згідно розписки ОСОБА_9 від 04.12.2023 підтверджується, що він отримав від адвоката ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 5000 грн.; претензій не має (том.1 а.с.91). Проте, під час судового розгляду в суді першої інстанції, потерпілий вказав, що не пробачає обвинуваченому нанесені удари, цивільний позов заявляти не бажає. Обвинувачений під час допиту потерпілого не висловлював каяття у нанесенні тілесних ушкоджень останньому, не намагався вибачитися перед потерпілим. На стадії судових дебатів та останнього слова, обвинувачений ОСОБА_8 обмежився лише формальним частковим визнанням вини, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці.

Врахував обставини, відсутність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, позицію потерпілого, та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, та ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням положень ст.ст.70, 71 КК України, у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства без застосування ст.ст. 69, 75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Тому, на переконання колегії суддів доводи апеляційної скарги, що судом не враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди, відсутність тяжких наслідків для здоров`я потерпілого, а також те, що потерпілий був у середньої стадії алкогольного сп`яніння та по суті сам спровокував та почав конфлікт, є необгрунтованими та безпідставними.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції в повній мірі враховано особу обвинуваченого, всі характеризуючи дані на нього, тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини покарання, обставини вчинення даного кримінального правопорушення та обґрунтовано призначив покарання в вище зазначеному розмірі, яке є необхідним і достатнім. Підстави для його пом`якшення відсутні.

Підстави для застосування ст.ст.69, 75 КК України, пом`якшення покарання та призначення покарання з випробуванням з іспитовим строком відсутні.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)