Справа № 570/55/25
провадження № 1-кп/570/159/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000474 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України та у вчиненні повторно кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду надійшов вказаний обвинувальний акт.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Обвинувачені та їх захисники погодилися з думкою прокурора про можливість призначення справи до судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, розглянувши обвинувальний акт із додатками в даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Пункт 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є невід`ємною частиною, які повинні бути надіслані до суду.

Зокрема, у цій статті передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Обвинувальний акт має містити певні відомості.

Як встановлено судом, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно вказаної статті обвинувальний акт, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, має обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак у обвинувальному акті неналежним чином викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 91 КПК України, визначені обов`язкові обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, об`єктивної сторони та умислу, форми участі кожного з обвинувачених за наявності складної співучасті.

Даний обвинувальний акт містить обвинувачення кожного з трьох обвинувачених за двома окремими обвинуваченнями та за вчинення чотирьох різних кримінально-карних діянь, вчинених первинно, а потім - повторно.

Вчинення кожним з трьох обвинувачених:

незаконного придбання наркотичних засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб,

незаконного зберігання наркотичних засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб,

незаконного пересилання наркотичних засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб

та збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі за попередньою змовою групою осіб

кваліфіковане прокурором за ч. 2 ст. 307 КК України.

Подальше вчинення кожним з трьох обвинувачених:

повторного незаконного придбання наркотичних засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб,

повторного незаконного зберігання наркотичних засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб,

повторного незаконного пересилання наркотичних засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб

та повторний збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі за попередньою змовою групою осіб

кваліфіковане прокурором окремо за ч. 2 ст. 307 КК України.

У даному обвинувальному акті викладені певні обставин, а не фактичні обставини кримінального правопорушення. Так в обвинувальному акті зазначено, що "... ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час незаконно придбав з метою збуту...", однак не зазначено - де та коли вчинене вказане діяння, тобто не зазначено місця та часу вчинення конкретного інкримінованого діяння - придбання наркотичного засобу. Вказані дії ОСОБА_9 по придбанню наркотичного засобу кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як дії ОСОБА_6 . Аналогічно - дії ОСОБА_7 по зберіганню та незаконному пересиланню наркотичного засобу кваліфіковані як дії ОСОБА_6 . Що саме, які активні дії вчинив ОСОБА_6 по здійсненню придбання, зберігання, пересилання метадону, обвинувачення, сформульоване щодо нього - не містить. Не зазначено у формулювання першого обвинувачення ОСОБА_6 , коли відбувся збут у місця позбавлення волі. Адже виявлення під час негласних слідчих дій у поштовому відправлення наркотичного засобу не є рівнозначним збуту, не є закінченим діянням і не містить зазначення часу, місця і способу закінченого діяння - збуту. Не зазначено, яким чином і хто саме з трьох обвинувачених здійснив збут наркотичного засобу. До того ж суд зазначає, що в обвинувальному акті відсутнє зазначення будь-яких активних дій ОСОБА_10 , який вчинив злочин, відбуваючи покарання у виправній колонії, щодо вчинення кожного з інкримінованих діянь за першим обвинуваченням за ч. 2 ст. 307 КК України.

Аналогічно викладено і обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються чомусь у діях інших осіб, без конкретизації дій кожного обвинуваченого та подальшої правової кваліфікації саме дій конкретного обвинуваченого

За кожним викладеним фактом придбання, зберагіння, пересилання і збуту наркотичного засобу (метадону) у обвинувальному акті відсутнє зазначення ключової кваліфікуючої ознаки кожного з зазначених діянь - розміру наркотичного засобу. Більш того, у правовій кваліфікації зазначено про обвинувачення кожного з обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм діянь щодо "наркотичних засобів" (термін зазначено у формі множини). Однак обвинувальний акт не містить зазначення діяннь, з якими іншими наркотичними засобами, окрім метадону, вчинили обвинувачені.

Отже, обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених КПК, та є не конкретним, оскільки в обвинувальному акті відсутнє детальне і зрозуміле формулювання обвинувачення, тобто твердження про вчинення обвинуваченими діянь передбачених законом України про кримінальну відповідальність, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотивів кримінального правопорушення, ролі кожного з обвинувачених у вчиненні кожного з інкримінованих діянь, розміру наркотичного засобу (засобів), з якими були вчинені інкриміновані діяння, в межах якого повинен проводитись судовий розгляд відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що судовий розгляд може бути призначений, якщо особі висунуто обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Тобто суд не може розглядати обвинувачення на припущенні того факту, що оскільки якусь кількість метадону було виявлено у поштових відправленнях, то саме такій розмір був придбаний і зберігався обвинуваченими.

Щодо фактів збуту обвинувальний акт взагалі не містить викладення обставин, які підлягають доказування - місця, часу, обставин збуту, кому було збуто наркотичний засіб, у якому розмірі відбувся збут, тощо. Під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Пересилання наркотичних засобів у місця позбавлення волі становить самостійний склад злочину і не є тотожним збуту.

З врахуванням того, що саме обставини, вказані в обвинувальному акті, підлягають доведенню в ході судового провадження та визначають формулювання діяння, у вчиненні якого особа визнається винуватою у разі ухвалення обвинувального вироку чи невинуватою при її виправданні, то при відсутності в обвинувальному акті викладу необхідних обставин щодо подій кримінальних правопорушень нівелюється ефективність судового провадження, оскільки немає доцільності у частковому встановленні обставин кримінальних правопорушень та перевірці їх доказами.

Згідно положень пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт із додатками в кримінальному провадженні №0000474 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні повторно кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, повернути прокурорувідділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1