ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1657/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/30/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Збараж Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм-сапером відділення піротехнічних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Тернопільській області, раніше не судимого,

запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 59 (п`ятдесят дев`ять) днів до 23 березня 2025 року із забороною цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,4,8,9 ч.5 ст.194 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження,що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільської області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 23.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до повідомленої підозри, під час дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з п. 8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод сприяв перетину державного кордону України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 16 років, яким заборонено перетинати державний кодон України відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із введенням 22.02.2022 на території України воєнного стану, шляхом переведення зазначених осіб поза пунктом пропуску державного кордону України, при цьому надаючи поради, вказівки щодо способів перетину та засоби для перетину державного кордону України за грошову винагороду.

Так, 22.01.2025, точні час та місце органом досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_7 при розмові із громадянином ОСОБА_9 дізнався про те, що останній бажає легально виїхати за межі державного кордону України. В цей час в ОСОБА_7 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України з корисливих мотивів.

Надалі ОСОБА_7 під час розмови із ОСОБА_9 надав поради та вказівки щодо варіантів незаконного перетину державного кордону України, розказавши про порядок здійснення самого перетину, чим сприяв в організації незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України. Водночас ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 про те, що за організацію перетину державного кордону під час дії на території України воєнного стану ОСОБА_9 необхідно надати ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 16000 доларів США.

У подальшому, 23.01.2025 ОСОБА_7 , переслідуючи єдиний злочинний умисел, повідомив про необхідність передачі коштів у сумі 3500 доларів США ОСОБА_10 для подальшого їх отримання ним за організацію незаконного перетину. Решту суми грошових коштів у сумі 12500 доларів США ОСОБА_9 повинен передати під час перетину державного кордону території України невстановленим досудовим розслідуванням особам. Того ж дня ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_9 грошові кошти та роз`яснила останньому деталі перетину кордону.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, 24.01.2025 приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи в салоні автомобіля марки «Dacia», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на паркувальному майданчику поблизу магазину «Сільпо», що знаходиться за адресою: вул. Кривоноса, 2Б, м. Тернопіль, діючи з прямим умислом, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_11 частину грошових коштів у сумі 3500 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 24.01.2025, становить 146912,85 грн., як вигоду за організацію незаконного перетину ОСОБА_9 через державний кордон.

24.01.2025 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 25.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №1019-VIII від 18.02.2016), тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою групою осіб, вчинений з корисливих мотивів.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави.

Посилається на те, що слідчий суддя в сукупності з іншими обставинами не врахував наявні ризики, а саме ризик впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які відомі ОСОБА_12 ..

Вважає, що ОСОБА_12 , перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків, які ще встановлюються, оскільки з підозри та доказів (протоколи допиту свідків) вбачається, що дане кримінальне правопорушення вчинялось групою осіб.

Зазначає, що згідно ст.178 КПК України слідчий суддя повинен оцінити тяжкість кримінального покарання, що загрожує у випадку доведення винуватості.

Посилається на те, що суд залишив поза увагою доводи прокурора про те, що останній вчинив інкримінований йому злочин проти недоторканості державних кордонів України під час дії воєнного стану, з метою сприяння особам в ухиленні від мобілізації, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність, як самого злочину, так і особи засудженого.

Вважає, що санкція статті, яка загрожує є достатнім аргументом для підтвердження ризику можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Зазначає що суд під час оцінки в сукупності інших обставин врахував наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, наявність у нього родини та утриманців (вагітної дружини), постійного місця роботи, однак не враховано ризик (п.12 ч.1 ст.178 КПК України) можливості вчинення повторних аналогічних злочинів.

Звертає увагу, що суд врахував сімейний стан, місце роботи підозрюваного, проте вони не є співрозмірними тяжкості кримінального правопорушення, вагомістю доказів, розміром отриманого доходу, характером вчиненого злочину під час дії воєнного стану та соціальними наслідками внаслідок м`якості обраного виду запобіжного заходу.

За вказаних обставин, апелянт вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, які заперечили апеляційну скаргу, просять ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

З клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України і, знаходячись на волі з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання зазначених ризиків і застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчий-суддя, розглянувши вказане клопотання, вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також, з дотриманням вимог ст.196 КПК України правомірно ухвалив обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому було прийнято до уваги обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність можливого ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи дані обставини, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, слідчим суддею на підозрюваного покладено певні обов`язки.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги і те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, неодноразово нагороджувався почесними грамотами, має на утриманні вагітну дружину, хворих батьків, за якими здійснює догляд та виконує обов`язки, покладені на нього слідчим суддею.

Щодо твердження прокурора про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з мотивів тяжкості вчиненого правопорушення, то з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (рішення W. проти Швейцарії), ризик переховування обвинуваченого від слідства і суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.

Нових ризиків чи будь-яких характеризуючих відомостей про особу, які б давали підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором в апеляційній інстанції не наведено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді