Справа № 643/795/24
Провадження № 1-кп/645/169/25
В И Р О К
26 лютого 2025 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Шосткінського району с. Богданівка, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді стрільця - радіотелефоніста 1 відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , засудженого 04.01.2024 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 402 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінене призначене покарання на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 04.09.2023 року 13 год. 32 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, з метою особистого вживання придбав речовину рослинного походження - канабіс обіг якого заборонено.
В подальшому вказану речовину рослинного походження канабіс, обвинувачений ОСОБА_5 помістив до карману своєї сорочки, яку також перевозив в автомобілі BMW 530D, державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував в його користуванні, де став незаконно її зберігати без мети подальшого збуту.
04.09.2023, приблизно о 13:20 год., обвинувачений ОСОБА_5 , незаконно зберігаючи при собі в автомобілі BMW 530D, державний номерний знак НОМЕР_2 , без мети збуту полімерний пакет з речовиною рослинного походження - канабіс та рухаючись на вказаному автомобілі, неподалік від будинку №278 по вул. Салтівське Шосе м. Харкова був зупинений працівниками поліції. Під час огляду автомобіля BMW 530D, державний номерний знак НОМЕР_2 , працівниками поліції, обвинувачений ОСОБА_5 добровільно видав останнім свою сорочку в якій знаходилась речовина рослинного походження та яку в подальшому було поміщено до експертного пакету WAR 1422599.
Таким чином, всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії
незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та
зловживанню ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів,
психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» обвинувачений ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину - канабіс, обіг якої заборонено, згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. №770.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним проступку, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме як незаконне зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту.
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.309 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатру не перебуває, на час розгляду справи відбуває покарання у дисциплінарному батальйоні за вироком суду, за місцем служби характеризується, як систематичний порушник військової дисципліни.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Судом досліджувався вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.01.2024 року, згідно якого ОСОБА_5 був визнаний у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України та призначене покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення воли. На підставі ст. 62 ч. 1 КК України було замінено ОСОБА_5 призначене покарання на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 роки.
Як свідчить вищевказаний вирок непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану відбулася 06.11.2023 року
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про призначення покарання, з урахуванням положень ч. 3 ст. 56, ч. 3 ст. 61 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
У судових дебатах сторона захисту просила суд застосувати положення ст. 69 КК України
Суд зазначає, що згідно зі ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, принаймні одна з встановлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В поєднанні з обставинами (обставиною), яка пом`якшує покарання, та з урахуванням даних про особу, які відповідним чином характеризують винуватого, зазначені чинники у своїй сукупності утворюють підставу для застосування ст.69 КК. Призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 листопада 2020 року в справі № 370/2596/18 (провадження № 51-3884 км 20).
Визнання своєї провини обвинуваченого, за відсутності інших пом`якшувальних обставин, не може слугувати підставою для застосування ст. 69 КК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконується самостійно.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судової експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -
Вказаний вирок виконувати самостійно від вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.01.2024 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя-