Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1050/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/186/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали судового провадження №279/1050/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонним судом Житомирської області від 18.02.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.04.2025 включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації, строком на 60 діб. При цьому, звертає увагу, що під час розгляду клопотання, судом було лише з`ясовано у підозрюваного відношення до клопотання, але не було запропоновано надати пояснення відносно подій, які стали підставою для пред`явлення підозри. Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено - «Вислухавши пояснення слідчого, висновок прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, свідків, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:», що не відповідає фактичним обставинам, пояснення надали всі учасники, окрім підозрюваного, йому не було запропоновано надати пояснення. Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що ОСОБА_8 від дачі показів відмовився використовуючи своє право передбачене ст. 63 Конституції України, але це стосувалося показів на допиті слідчому, що повністю відрізняється від пояснення слідчому судді про обставини події, і не може нести доказової бази в подальшому відповідно до положень ст.193 КПК України. Наголошує, що висуваючи підозру ОСОБА_8 , було неправильно кваліфіковано його дії, як закінчений замах на вбивство. Так, під час конфіденційного спілкування ОСОБА_8 повідомив його - захисника, що його дії були спровоковані потерпілим, який дістав ніж, та підозрюваний сприйняв це як погрозу, та наніс йому удар молотком, так як сприйняв реальною загрозою ніж в руках потерпілого. Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не має судимостей, має на утриманні неповнолітніх дітей, має місце проживання та реєстрації. Вважає, що в клопотанні слідчим не доведені ті ризики, на які посилається останній, за відсутності жодних доказів. Також, звертає увагу, що на сьогоднішній день відсутній висновок судово-медичної експертизи про тілесні ушкодження потерпілого та ступень тяжкості. Вважає, що в зв`язку з вищевикладеним є всі підстави для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, наприклад у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №279/1050/25, в провадженні Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000134 від 16.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 16 лютого 2025 року, близько 08 год 00 хв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за місцем проживання останнього, АДРЕСА_1 , під час спільного розлиття спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла суперечка, під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в одній із кімнат квартири взяв металевий молоток з дерев`яною ручкою, підійшов до ОСОБА_9 та умисно металевою частиною молотка наніс три удари в область голови потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забійні рвані рани, відкритого вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, але свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_10 , яка в цей час знаходилась в квартирі ОСОБА_8 , втрутилась в дану суперечку, не дала можливості ОСОБА_8 в подальшому наносити удари в область голови ОСОБА_9 та викликала карету швидкої допомоги, яка доставила потерпілого до Коростенської центральної міської лікарні.

По даному факту 16 лютого 2025 року слідчим відділенням Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

16.02.2025 о 10 год ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України

16.02.2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Слідчий Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №279/1050/25, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: рапортом ЄО №3228 від 16.02.2025; рапортом ЄО №3239 від 16.02.2025; протоколом огляду місця події від 16.02.2025 року; постановою про визнання речових доказів від 17.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.02.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.02.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.02.2025року; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; повідомленням про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення від 16.02.2025 року; консультативним висновком спеціаліста від 16.02.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Апеляційні посилання сторони захисту на відсутність доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення, невірну кваліфікацію інкримінованих дій, що ставить під сумнів обґрунтованість підозри оголошеної останньому, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це жодним чином не спростовує відповідної доказової бази можливої причетності підозрюваного до злочинних дій.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними посилання сторони захисту, що органом досудового розслідування не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, під час судового розгляду клопотання слідчого, після відповідного обговорення в судовому засіданні між всіма учасниками провадження (підозрюваний заперечував проти застосування запобіжного заходу, як і його адвокат), слідчим суддею належно проаналізовані доводи сторони захисту (у тому числі й підозрюваного) викладені, безпосередньо, в судовому засіданні про застосування запобіжного заходу, цим доводам дана відповідна оцінка та належний аналіз. Апеляційні посилання захисника на те, що не з`ясовано думка підозрюваного щодо клопотання в його повному об`ємі (підозра, процесуальні ризики, тощо) є безпідставними, спростованими матеріалами провадження (протокол судового засідання, оскаржуване рішення). Більш того, під час судового розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею були допитані свідки щодо фактичних обставин подій 16.02.2025, як і відповідних дій підозрюваного під час цих подій, що свідчить про явну повноту судового розгляду проведеного слідчим суддею. Крім того, посилання слідчого судді в оскаржуваному рішенні на те, що ОСОБА_8 від дачі показів відмовився, використовуючи своє право передбачене ст.63 Конституції України, стосується виключно описової частини змісту клопотання слідчого, зокрема позиції підозрюваного щодо своєї винності висловлену під час досудового розслідування, що спростовує апеляційні посилання захисника в цій частині.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини їх вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

В даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини інкримінованого, його наслідки, об`єктивну значну суспільну небезпечність, що на думку апеляційного суду, підсилює вище зазначений процесуальний ризик.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на характер та фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, активну роль підозрюваного у цих злочинних діях, як і зухвалість його дій.

Крім того, є доведеним і ризик того, що ОСОБА_8 з метою виправдання своїх дій, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в межах кримінального провадження, враховуючи, що досудове розслідування триває та триває збір доказів у кримінальному провадженні.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків.

Крім того, не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній, як зазначалась вище: має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, відповідно вік та стан здоров`я.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

Наданий захисником ОСОБА_7 апеляційному суду протокол опитування адвокатом ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_9 від 18.03.2025 року (щодо наявних в ньому пояснень потерпілого заперечив прокурор), апеляційний суд вважає, що зазначений протокол є підставою для відповідної перевірки в ході досудового розслідування та не може бути безумовним доказом необґрунтованого повідомлення про підозру ОСОБА_8 .

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії підозрюваного (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонним судом Житомирської області від 18.02.2025, якою застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.04.2025 включно, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :