Провадження 1-кп/522/3513/24
УХВАЛА

05.12.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000651 від 25.09.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизьк Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

08.07.2020 Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна;

13.12.2022 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біляївка Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшов обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на шістдесят днів, з альтернативою визначення застави, встановленої попередньою ухвалою суду, а саме: у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що розгляд кримінального провадження ще не завершено, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування зазначеного запобіжного заходу не змінились та не відпали.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість заявлених ризиків, у зв`язку з чим просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, зокрема на домашній арешт або зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали позицію захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Так, ухвалою суду від 09.10.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 07.12.2024 та визначено в якості альтернативного запобіжного заходу заставу у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332КК України та у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також суд враховує, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжкого злочину. Зазначене свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків у обвинуваченого та його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

За даних обставин, суд приходить до висновку про доведеність прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроб переховування від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, що є підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Наявні відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе запобігти наявним ризикам.

Доказів того, що наявні підстави, які унеможливлюють тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, стороною захисту не надано, та в ході розгляду судом - не встановлено.

З урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку останнього та запобігти вищевикладеним ризикам.

Крім того, продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне залишити раніше обрану обвинуваченому заставу, визначену у межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

На думку суду, внесення застави у зазначеному розмірі здатне гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 314, 315, 176-178, 182, 183, 331, 370, 372, 376, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 02 лютого 2025 року.

Залишити обвинуваченому ОСОБА_4 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного заходу та покласти на обвинуваченого строком на 2 місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1