Номер провадження 1-кп/711/250/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу опіки та

піклування Черкаської міської ради ОСОБА_4

представника сектору

ювенальної превенції

відділу превенції ЧРУП ГУНП ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002990 від 16.09.2024, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лисівка Попільнянського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, який на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, навчається у ТОВ «Атмосферна школа», не є особою з інвалідністю, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений період часу та місці, у невстановлений спосіб та у невстановленої особи, умисно, з метою подальшого збуту незаконно придбав 27 поліетиленових пакетиків з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено 4-ММС (мефедрон, 4-метилметкатинон), яку незаконно зберігав при собі до 17 години 45 хвилин 16.09.2024 з метою збуту.

У подальшому, 16.09.2024, о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 був затриманий працівниками Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області поблизу будинку № 178 по вул. Нижня Горова в м. Черкаси в порядку ст. 208 КПК України та під час його особистого обшуку ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції із належної йому сумки 27 поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/13313-НЗПРАП від 24.09.2024 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено 4-ММС (мефедрон, 4-метилметкатинон), загальною масою 21,612 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами та доповненнями, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів) 4-ММС (мефедрон, 4-метилметкатинон), відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Згідно з таблицею № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634) особливо великим розміром психотропної речовини 4-ММС (4-метилметкатинон) є маса від 15,0 г.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а саме як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений період часу та місці, у невстановлений спосіб та у невстановленої особи, умисно, з метою подальшого збуту повторно незаконно придбав 15 поліетиленових пакетиків з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, амфетаміном та 10 поліетиленових пакетиків з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, які повторно незаконно зберігав при собі з метою збуту до 15 години 31 хвилини 18.11.2024.

У подальшому, 18.11.2024, у період часу з 15 години 31 хвилини до 15 години 59 хвилин, в ході огляду відкритої ділянки місцевості, розташованої поблизу будинку № 74 по вул. Смілянська в м. Черкаси, ОСОБА_8 добровільно витягнув з правої внутрішньої кишені куртки та видав працівникам Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області 15 поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною бежевого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/16589-НЗПРАП від 22.11.2024 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, амфетамін, загальною масою,735 г., та 10 поліетиленових пакетиків з речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/16594-НЗПРАП від 21.11.2024, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, загальною масою 17,74 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами та доповненнями, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів ) канабіс віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, та амфетамін віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Згідно з таблицею № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634) великим розміром психотропної речовини амфетамін є маса від 1,5 до 15,0 г.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту, вчиненому повторно, та психотропної речовини у великих розмірах з метою збуту, вчиненому повторно.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту, вчиненому повторно, та психотропної речовини у великих розмірах з метою збуту, вчиненому повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнає в повному обсязі. В обвинувальному акті вірно викладено, час місце та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. По суті пояснив, він проживає разом з матір`ю у бабусі, оскільки їх будинок знищила пожежа. Мама виховує його самостійно. Батько проживає в іншій області, а тому спілкується з ними вкрай рідко. Мама офіційно ніде не працювала, через що у них скрутне матеріальне становище. Тому матір їздила на тимчасові підробітки за межі їх населеного пункту, та рідко була поруч з ним. Саме тому йому хотілось довести своїм рідним, що він вже дорослий та може самостійно заробляти та утримувати себе та допомагати фінансово. Тому став шукати підробіток. В телеграм каналі списався з невідомою особою, яка запропонувала працювати нарко-кур`єром, на що він погодився. Йому заздалегідь писали повідомлення, де вказували місцезнаходження наркотичних засобів та місця, куди в подальшому необхідно зробити закладку та її кількість. Він розумів протиправність запропонованого та те, що має розповсюджує заборонені речовини. Вперше його затримали в м.Черкаси, неподалік готелю «Апельсин», де він взяв 27 пакетиків з наркотиками та які він вже розкладав у зазначені в повідомлені місцях. Вказані 27 пакетиків з наркотичними речовинами, він видав працівникам поліції. Вдруге його затримали по вул. Смілянській в м.Черкаси, в той час при ньому було 15 пакетиків наркотичних засобів, які він так само взяв у визначеному місці. Затримання відбулося вже під час розноски закладок.

На даний час розуміє протиправність своїх дій, розкаюється та просить суд врахувати його молодий вік та відсутність життєвого досвіду, а тому просить суворо не карати. Надати йому можливість виправитися та довести суспільству своє виправлення. Після його викриття він зробив належні висновки, навчається, зробив внесок на користь ЗСУ зі своїх коштів. Також просив врахувати, що він просить вибачення та засуджує свою поведінку. Готовий нести відповідальність за свої злочини, але просить не позбавляти його свободи, надати шанс для виправлення та можливості бути корисним для суспільства в тяжкий для держави час.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.307 КК України, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини з метою збуту в особливо великих розмірах, також дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, вчиненому повторно, та психотропної речовини у великих розмірах з метою збуту, вчиненому повторно.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на обліках у органах профілактики не перебував, не є особою з інвалідністю, у зв`язку із сімейними обставинами, на даний час, навчається у ТОВ «Атмосферна школа», характеризується посередньо, разом з тим, за попередніми місцями навчання характеризувався позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо, разом з тим, згідно характеристики, наданої сусідами, характеризується позитивно, має постійне місце проживання та для нього створені належні умови, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім.

Про цю обставину, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_8 , які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, що він визнав вину та щиро покаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Також суд враховує, що активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Має почуття провини, вмотивований до змін та самовдосконалення. Також у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він співпрацював з органами досудового розслідування, що не спростовано стороною обвинувачення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання неповнолітнього обвинуваченого, та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд визнає:

- вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обстави, а саме у ході допиту обвинуваченого у суді останній повідомив, що напередодні вчинення ним кримінальних правопорушень пожежа знищила їх домоволодіння, у зв`язку з чим останній проживав з родичами з якими у останнього виникали конфліктні ситуації; виховується в неповній родині (його виховує матір, з батьком, який проживає в іншій області спілкується вкрай рідко); тяжке матеріальне становище, оскільки матір офіційно не працевлаштована. У ході допиту він повідомив, що матір поруч у цей час не було, оскільки перебувала на тимчасових заробітках за межами населеного пункту, проживав з родичами, хотів якимось чином допомогти їй матеріально;

- належна поведінка після вчинення злочинів, та під час досудового розслідування та судового розгляду;

- вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив у неповнолітньому віці, що свідчить про відсутність життєвого досвіду;

- перерахував з власного підробітку на рахунок Збройних Сил України грошові кошти в сумі 500 грн., що підтверджується наданими суду доказами;

- відсутність тяжких наслідків, так як наркотичні засоби та психотропні речовини були вилучені працівниками поліції, що унеможливило їх подальший збут неповнолітнім, шкода, яку могла спричинити його діяльність, не настала;

- дії обвинуваченого, хоча і є умисними, але не мали насильницького характеру та не супроводжувалися іншими обтяжуючими обставинами.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді органу пробації від 24.02.2025 соціально-психологічна характеристика неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 є позитивною, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як низький. Враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, відсутність криміногенних факторів, а також низький рівень криміногенних факторів, Черкаський районний сектор № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним крім покладення на неповнолітнього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, на підставі п.4 ч.3 ст.76 КК України виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення», а також додатково покласти обов`язок передбачений п.6 ч.3 ст.76 КК України, а саме: прочитати літературний твір ОСОБА_9 «Емоції без фейків. Путівник підлітку STEP BY STЕP».

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь, яка визначається тим, що незаконні операції з наркотичними засобами та їх неконтрольований обіг спричиняють велику шкоду здоров`ю населення, та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, яке повністю викривають його у вчинені злочинів, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене, що свідчить про його щире каяття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та являються підставою для застосування ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти, призначивши йому основне покарання за ч. 2, ч.3 ст. 307 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2, ч.3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України.

Зі змістом ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід. Згідно зі ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила), заходи впливу повинні бути завжди співмірними не тільки з обставинами і тяжкістю правопорушення, а й зі становищем і потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства.

Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_8 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років. У разі звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на окрему особу, за її згодою або на її прохання, обов`язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, враховуючи характеристики ОСОБА_8 , досудову доповідь органів пробації, відомості про особу обвинуваченого та його молодий вік, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається, та з власного заробітку перерахував на рахунок Збройних Сил України грошові кошти в сумі 500 грн., вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обстави; належна поведінка після вчинення злочинів, та під час досудового розслідування та судового розгляду; відсутність тяжких наслідків, після вчинення кримінальних правопорушень та розуміння наслідків вчинених дій неповнолітній почав періодично відвідувати психолога, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75, ст.104 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 98 КК України та вимоги ст. 77 КК України, такий вид додаткового покарання як конфіскація майна не застосовується до осіб, що вчинили кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, тому конфіскація майна, передбачена санкцією ч. 2, ч.3 ст. 307 КК України, як додаткове покарання, в даному випадку застосуванню не підлягає.

Призначення ОСОБА_8 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 26.12.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід цілодобовий домашній арешт. На думку суду відсутні підстави для зміни чи скасування до набрання вироком законної сили обраного стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлений.

Долю інших речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню в порядку статей 118-124 КПК України, а саме вони підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки витрачені на доведення його винуватості.

Керуючись статтями 7, 100, 118-124, ч.3 ст.349 ч.3 ст.349, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без конфіскації майна.

- за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.

На підставі п.4, п.6 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_8 додаткові обов`язки: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою та прочитати літературний твір ОСОБА_9 «Емоції без фейків. Путівник підлітка STEP BY STEP», законспектувавши у рукописний спосіб їх короткий зміст (3-5 аркушів формату А4) та надити законспектоване уповноваженій особі органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.09.2024 за № 712/10998/24, на мобільний телефон «Iphone» у корпусі сірого кольору та прозорому чохлі, який упаковано до сейф-пакету ICR1178372 скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон «Iphone» у корпусі сірого кольору та прозорому чохлі, котрий упаковано до сейф-пакету ICR1178372 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області повернути власнику ОСОБА_8 ;

- 2 поліетиленові пакети із шматками ізоленти червоного кольору, які упаковано до сейф-пакету ICR1178370; 2 поліетиленові пакети із шматками ізоленти синього кольору, які упаковано до сейф-пакету ICR1 178371; клаптик паперу із написом на ньому «ШШ1», який упаковано до паперового конверту НПУ; 27 поліетиленових пакетиків, в яких находиться речовина, обіг якої заборонено - 4-ММС (мефедрон, 4-метилметкатинон) загальною масою особливо небезпечної психотропної речовини 4-ММС 21.612 грамів, які упаковано до сейф-пакету № CRI 1178369 із биркою Черкаського НДЕКЦ МВС України; 10 полімерних пакетиків з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, які поміщено до сейф-пакету PSP2094477; 15 полімерних пакетиків з вмістом порошкоподібної речовини, які передані на відповідальне збереження до камери схову речових доказів Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області знищити.

Процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення: - експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 24.09.2024 № СЕ-19/124-24/13313-НЗПРАП в сумі 7572,80 гривень; - експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 21.11.2024 № СЕ-19/124-24/16594-НЗПРАП - 3979,50 гривень; - експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 22.11.2024 № СЕ-19/124-24/16589-НЗПРАП - 3183,60 гривень, стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 у загальній сумі 14735 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять п`ять) гривень 90 копійок на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1