Справа № 302/1828/24
У Х В А Л А

(у повному обсязі)

17.01.2025 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю : секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор- ОСОБА_3 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу кримінального провадження ЄРДР № 0000227 від 04.12.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, з вищою освітою, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 19.10.2022 (справа № 309/2519/22) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 ч.2 КК України, з призначення покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, строком на один рік; згідно з статтями 75, 76 ч.1 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки; згідно з ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.11.2023 (справа № 302/1934/23) звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі за зазначеним вироком у зв`язку із закінченням іспитового строку (вище зазначена судимість погашена), - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 366 ч.1 КК України, 364 ч.2 КК України,

у частині розгляду клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків давності,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт надійшов до суду 18.12.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 366 ч.1, 364 ч.2 КК України, за таких обставин (стисло).

ОСОБА_4 , обіймаючи посаду спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області, будучи державним службовцем, маючи повноваження внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, які розташовані в межах Міжгірського району Закарпатської області, у серпні 2014 року отримав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0216 га у власність гр. ОСОБА_5 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва в урочищі «Верхній Лазок» в межах населеного пункту села Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, який був складений на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 25.05.2012, не виконав зобов`язання про відмову у здійсненні державної реєстрації цієї земельної ділянки згідно з положеннями абзаців 3,4 частини 6 статті 24 закону України «Про Державний земельний кадастр» у зв`язку з невідповідністю документів проекту землеустрою вимогам закону, знаючи і усвідомлюючи, що зазначену земельна ділянка розташована в межах населеного пункту села Пилипець згідно з планово-картографічними матеріалами Проекту встановлення нових меж (змін) населених пунктів с. Пилипець, с. Розтока, с. Подобовець Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за 2003 рік, матеріалами лісовпорядкування філії «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України», за якими цей проект землеустрою не міг виготовлятись на підставі рішення Пилипецької сільської ради, що стверджено висновком судового експерта № 2317-Е від 12.03.2024 у відповідності до положень ст.35, ч.1 ч.8 ст.121, ст.149 Земельного кодексу України в редакції закону від 09.07.2014.

08.08.2014 ОСОБА_4 склав завідомо неправдивий документ поземельну книгу з кадастровим номером :09:001:0034 з неправдивими відомостями щодо розташування земельної ділянки площею 0,0216 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва з визначенням власника ОСОБА_5 , тобто наклав особистий електронний підпис, що підтверджується записами в поземельній книзі від 08.08.2014 за № 001 в розділі «І» та № 002 в розділі «ІІ», - чим створив підстави для подальшої реєстрації речового права власності на зазначену земельну ділянку та її вибуття з державної власності.

Ці дії державного кадастрового реєстратора ОСОБА_4 щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру стали підставою для прийняття рішення № 29 від 10.08.2014 Пилипецькою сільською радою «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 » та реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0034, що заподіяло шкоду на суму вартості земельної ділянки 172260 грн, відповідно до висновку оціночно-земельної експертизи № 322-Е від 21.03.2024, в особі філії «Міжгірське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», тобто в розмірі, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що вважається згідно з Приміткою до статті 364 КК України тяжкими наслідками.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 подав заяву (клопотання) про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої статтями 366 ч.1, 364 ч.2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених статтею 49 КК України, зазначивши, що повністю визнає вину.

Представник потерпілої юридичної особи ДСГП «Ліси України», , в особі філії «Міжгірське лісове господарство», , ОСОБА_6 подала в справу заяву 17.01.2025 про розгляд справи без її участі та зазначила, що в неї закінчились повноваження за змістом довіреності на представництво 31.12.2024. Потерпіла юридична особа була належно повідомлена про розгляд кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні, що стверджено смс-повідомленням на адресу філії вищезазначеного підприємства з підтвердженням доставки повідомлення та копії ухвали суду ще 19.12.2024. Потерпіла юридична особа не забезпечила явку в судове засідання уповноваженого представника та не надала в справу відповідну процесуальну позицію у письмовому вигляді.

Суд, за згодою сторін, у відповідності до статті 325 КПК України, постановив провести підготовче судове засідання без представник потерпілої юридичної особи.

Прокурор висловився проти задоволення клопотання обвинуваченого і пояснив, що в обвинувальному акті було зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 є раніше не судимий з огляду на те, що судимість згідно з вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 19.10.2022 в справі № 309/2519/22 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 ч.2 КК України, знята і погашена у зв`язку з повним виконанням вироку згідно з ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.11.2023 (справа № 302/1934/23). Натомість прокурор вважає, що перебіг строку давності за датою вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 366 ч.1, 364 ч.2 КК України, за обставинами, зазначеним в розглядуваному судом обвинувальному акті, перервався вчиненням обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 ч.2 КК України, за обставинами, установленими вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 19.10.2022. На ствердження своєї позиції прокурор подав у судове кримінальне провадження копії вироку і ухвали судів, які зазначені вище, та довідку з бази відомостей про судимість НПУ.

Оцінивши зміст клопотання обвинуваченого, його позицію та підтвердження ним наявність судимості, яка на даний час є знятою і погашеною, доводи прокурора, зміст обставин, які зазначені у вищезазначеному вироку Хустського районного суду та ухвалі Міжгірського районного суду, суд дійшов такого висновку.

Статтею 286 ч.4 КПК України передбачено: якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Обвинуваченим порушено питання звільнення його від кримінальної відповідальності на стадії першого судового засідання підготовчого провадження.

Згідно з статтею 314 ч.3 п.2 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема про закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбаченою частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно з п.1 ч.2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закивається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 49 частинами 1-3 Кримінального кодексу України передбачено :

- особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

- Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

- Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На виконання положень, передбачених статтею 49 КК України, суддею перевірено строки вчинення особою кримінальних правопорушень на предмет закінчення строків давності та переривання перебігу строків давності відповідно до тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

З обставин, зазначених в обвинувальному акті ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статями 366 ч.1 КК України і 364 ч.2 КК України, датою 08.08.2014. Диспозиція і санкція зазначених норм кримінального закону зазнавала змін і доповнень, унесених до Кримінального кодексу законодавцем, зокрема стаття 366 ч.1 - протягом 2009 2018 років, а стаття 364 ч.2 протягом 2008-2023 років. Станом на час розгляду клопотання (січень 2025) від зазначеної дати минуло більше десяти років. Натомість в обвинувальному акті прокурором не конкретизовано редакції відповідних законів, за якими має нести обвинувачений відповідальність відповідно до чинної санкції на час учинення кримінальних правопорушень (08.08.2014).

З обставин, які зазначені у вироку Хустського районного суду від 19.10.2022 видно, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 ч.2 КК України, за вчинення службової недбалості, яка мала місце 21 жовтня 2019 року.

Отже, з дати вчинення кримінальних правопорушень, які зазначені в розглядуваному обвинувальному акті, тобто з 08.08.2014 до дати вчинення кримінального правопорушення за вироком Хустського районного суду від 19.10.2022, тобто до дати 21.10.2019 минуло більше п`яти років.

Станом на час вчинення кримінального діяння, яке мало місце 08.08.2014, кримінальні правопорушення передбачали покарання в редакції законів, які були чинними на зазначену дату :

- за статтею 366 ч.1 КК України: складання видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів карається штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (в редакції законів № 3207-УІ від 07.04.2011, № 222-УІІ від 18.04.2013, № 1261-УІІ від 13.05.2014 - чинність з 04.06.2014);

- за статтею 364 ч.2 КК України зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, - карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян та зі спеціальною конфіскацією (в редакції закону № 746-УІІ від 21.02.2014).

Статтею 12 Кримінального кодексу України передбачено класифікацію кримінальних правопорушень, зокрема частинами 1-6 :

- кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини;

- кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі;

- злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі;

- нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

- тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років;

- особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

З огляду на викладене нормативно-правове обґрунтування інкриміновані ОСОБА_4 діяння в редакції законів, які діяли станом на час вчинення цих кримінального правопорушень віднесені : за статтею 366 ч.1 до кримінальних проступків, а за статтею 364 ч.2 до тяжких злочинів.

Суд вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_4 особисто подав зазначене клопотання в письмовому вигляді із зазначенням, що повністю визнає свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Цю письмову заяву він підтримав у судовому засіданні і підтвердив її розумінні та наслідки застосування строків давності.

Судом установлено, що з дати вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366 ч.1 КК України, (08.08.2014) до дати вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 357 ч.2 КК України (21.10.2019), - минуло більше трьох років, тобто закінчився строк, який передбачений ч.1 пунктом 2 статті 49 КК України. Перебіг цього строку не переривався і не зупинявся, бо ОСОБА_4 не ухилявся від досудового розслідування та суду, не оголошувався в розшук.

Отже, в цій частині клопотання обвинуваченого суд визнає підставним і таким, що підлягає задоволенню, а доводи прокурора в цій частині відхиляє, бо його заперечення в цій частині взагалі не обґрунтовувались належно.

Суд дійшов переконання, що клопотання обвинуваченого в частині застосування строків давності і до обвинувачення в учиненні кримінального правопорушення передбаченого, статтею 364 ч.2 КК України, підлягає відхиленню, бо строки давності, які передбачені п.4 ч.1 статті 49 КК України, а саме 10 років у разі вчинення тяжкого злочину не минули, бо їх перебіг перервався вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 ч.2 КК України 21.10.2019.

Адже це кримінальне правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавлення права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або без такого. Згідно з положеннями статті 12 КК України це кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких.

Отже, відповідно до положень, передбачених ч.3 статті 49 КК України, вчинення 21.10.2019 ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 ч.2 КК України в редакції законів (№ 1508-УІ від 11.06.2009, № 2808-УІ від 21.12.2010, № 3207-УІ від 07.04.2011, № 2617-УІІІ від 22.11.2018), перервало перебіг давності (10 років з дати вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 ч.2 КК України - 08.08.2014).

З огляду на викладене остаточний висновок суду полягає в такому. ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої статтею 366 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а тому в цій частині кримінальне провадження підлягає закриттю. Натомість не має підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої статтею 364 ч.2 КК України, ОСОБА_4 , у зв`язку із перериванням перебігу строку давності. У цій частині слід продовжити в установленому порядку розгляд кримінального провадження.

Керуючись статтями 371, 372, 376, 314 ч.3 п.2, 285, 284 ч.2 п.1 КПК України, статтею 49 Кримінального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366 ч.1 КК України в редакції законів №3207-УІ від 07.04.2011, № 222-УІІ від 18.04.2013, № 1261-УІІ від 13.05.2014, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження в цій частині закрити.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої статтею 364 ч.2 КК України в редакції закону № 3207-УІ від 07.04.2011.

Продовжити підготовче провадження в частині розгляду обвинувального акту про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 ч.2 КК України в редакції закону № 3207-УІ від 07.04.2011.

Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення в кримінальному провадженні.

Ухвала в частині закриття кримінального провадження може бути оскаржена в Закарпатський апеляційний суд безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня проголошення.

Повний зміст ухвали складено 21.01.2025.

Суддя:ОСОБА_1