Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2847/24
У Х В А Л А

19.12.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженні № 0000280 від 29 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 194 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянство України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого,

В С Т А Н О В И В:

Cтарший слідчий СВ відділення поліції № 1 Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 .

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 відповідно до вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.09.2023 за результатами розгляду справи № 299/5422/23 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Відповідно до вищевказаного рішення суду, засудженому обрано покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку терміном один рік.

Разом з цим, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, та скоїв нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 29 квітня 2024 року близько 05 години 15 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано з метою пошкодження чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, впевнившись у тому, що його дії непомітні для власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 , де підійшов до припаркованого автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_8 , після чого на виконання свого злочинного наміру ОСОБА_5 , використовуючи суміш нафтопродуктів, які згідно висновку експерта №СЕ-19/107-24/5271-ФХД від 23.05.2024 року являється сумішшю зміненого світлого нафтопродукту та нафтової оливи, облив зону розташування склоочисників (щіток, двірників) між лобовим склом та моторним відсіком автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне знищення чужого майна до кінця, за допомогою стороннього джерела запалювання здійснив підпал суміші зміненого світлого нафтопродуку та нафтової оливи, що знаходилась на автомобілі марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чим самим частково знищив транспортний засіб, після чого зник із місця скоєння кримінального правопорушення.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 заподіяно матеріальних збитків. Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

20 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України, тобто в умисному знищенні чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

У відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Причтеність ОСОБА_5 до вказаного злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколами допитів свідків, протоколом огляду предмету, протоколом проведення впізнання за фотознімками та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, відповідно до ч. 5 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжкими і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути постійне місце проживання.

Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_5 , під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Поряд з цим, варто зауважити, що ОСОБА_5 , будучи уродженцем смт. Вилок, Берегівського району, Закарпатської області є обізнаним, як місцевий житель, про місце розташування державного кордону України, та знаючи про існування явища нелегальної міграції, може незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон.Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального правопорушення слідчий суддя повинен встановити лише наявність обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину, тобто, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною з точки зору об`єктивного спостерігача та не вирішує питання доведеності винуватості особи у вчиненні злочину, не оцінює докази з точки зору їх допустимості, достатності, взаємозв`язку, не вирішує інші питання, що вирішуються під час судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року, ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, і у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 2 ст. 194 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, до слідчого судді або переховуватись від зазначених органів та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

У випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення тяжкого злочину, до якого може бути застосовано виключно покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до десяти років.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, вважає за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні обставини, обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, старший слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний та його захисник проти клопотання заперечували, вважали, що менш суровий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, підорзрюваний тривалий час перебував на стаціонарному дікування внаслідок травм, які отримав в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на даний час продовжує лікуватись амбулаторно, вирішується питання про призначення йому відповідної групи інвалідності.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового слідства СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000280 від 29 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Вказаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, яка йому вручена з дотриманням ст. 276 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим, внаслідок відсутності міцних соціальних звязків за місцем проживання та постійного місця роботи, вчинити інше правопорушення, враховуючи те, що підозрюваний посередньо характеризується, є схильним до вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, з урахуванням характеру діяння, яке інкримінуються підозрюваному, обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується до особи.

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення, а також вчинити інше правопорушення, як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обраний відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості 60 діб не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання яке йому загрожує згідно санкції статті, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не повязаного з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоровя підозрюваного; міцність соціальних звязків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Також слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначеням розміру застави в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані які вказують на те, що у цьому кримінальному провадженні відносно підозрюваного запобіжний захід не обирався і такий не порушувався. Враховує також і те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК), визначення застави у максимальному розмірі, який закріплено у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, для підозрюваного буде завідомо непомірним ураховуючи його майновий та сімейний стан, а тому йому слід визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді триманння під вартою, починаючи з 19.12.2024 року по 16.02.2025 року (включно).

Датою закінчення дії запобіжного заходу є 17.02.2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151 400 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 17.02.2025 року.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 17.02.2025 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1