Справа № 307/3859/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/840/24 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2024.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 54 (п`ятдесят чотири) дні, до 20.01.2025 без застосування електронних засобів контролю,щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Діброва Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 07.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки: у період часу з 23 год до 05 год наступного дня не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 07.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.09.2024 ОСОБА_7 , під час дії воєнного стану, який введено в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з подальшим продовженням, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організував незаконне переправлення громадян України через

-2-

державний кордон України у Республіку Румунія, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 , з якими була попередня домовленість про оплату послуг щодо незаконного перетину кордону за грошову винагороду в сумі 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 07.09.2024 становило 123267 грн, які мав отримати після незаконного перетину України вказаними особами.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, сприяв незаконному переправленню двох громадян України через державний кордон України шляхом перевезення їх на автомобілі, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення особи через державний кордон України, 06.09.2022 приблизно о 06 год за допомогою автомобіля марки «Skoda», моделі «Octavia», д.р.з. НОМЕР_1 , приїхав у с. Глибокий Потік на вул. Великий Боуц, навпроти будинку 65, Тячівського району Закарпатської області, звідки забрав ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та поїхав до с. Біла Церква, де висадив останніх на відстані 50 м до 301 прикордонного знаку України, де у подальшому ОСОБА_11 незаконно перетнув державний кордон України з Республікою Румунія, а ОСОБА_12 та ОСОБА_14 при спробі незаконного перетинання державного кордону України були затримані працівниками прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОМЕР_2 прикордонного загону за спробу незаконного перетинання Державного кордону України.

25.11.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна,а також наявність ризиків, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впивати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, у зв`язку з чим жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено ризики переховування від слідства та суду, можливого незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення. Разом з тим, слідчий суддя взяла до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його вік,

-3-

стан здоров`я, сімейний стан, і дійшла висновку, що достатніх підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. У зв`язку з чим, слідчий суддя застосувала щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби без застосування електронних засобів контролю, який на переконання слідчого судді є виправданим та необхідним, а також зможе гарантувати належну поведінку підозрюваного та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, який відповідає строкам досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор Тячівської окружної прокуратури просить скасувати ухвалу слідчого судді від 27.11.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона обвинувачення вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Слідчий суддя не врахувала достатньою мірою обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, яка на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, тяжкість кримінального правопорушення, у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, звертає увагу на те, що з 06.09.2024 до 25.11.2024 ОСОБА_7 було вручено шість повісток, на які він ухилився від явки до органу досудового розслідування.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, від прокурора не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомостей про поважність причин його неявки, а від захисника надійшло клопотання, в якому, окрім іншого, вказується порушується питання про розгляд апеляційної скарги без участі сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено,

-4-

що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2024 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 07.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717.

25.11.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

27.11.2024 ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби на строк до 20.01.2025. Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

-5-

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка ініціатора клопотання, прокурора, підозрюваного та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, й свідчили б про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останньої більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний період доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклала на ОСОБА_7 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: у період часу з 23 год до 05 год наступного дня не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

-6-

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя дала належну оцінку даним про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрювану обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в її повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав уважати його м`яким, немає.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

-7-

Доводи апеляційної скарги про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки у підтвердження ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, прокурор не надав жодних доказів. Між тим, у клопотанні слідчого не вказується на наявність такого ризику.

Також колегією суддів враховується, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні перебуває на розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною обвинувачення не заявлено клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження таких доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, прокурор позбавив себе можливості навести обставини та надати докази у їх підтвердження, які свідчили про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2024 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді