Справа № 541/1146/25
Провадження № 1-кс/541/271/2025
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

21 березня 2025 рокум. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргород клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000062 від 19.03.2025,

в с т а н о в и в:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме, просив накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власником і користувачем на:

1) автомобіль марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_6 , ключі від автомобілю марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

ОСОБА_6 , як попередній власник майна, в судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи також повідомлялася належним чином.

Власник майна ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 з`явилися у судове засідання. 21.03.2025 вона надала до суду клопотання, в якому просила передати арештоване майно їй на відповідальне зберігання. При розгляді клопотання про накладення арешту на автомобіль просила врахувати, що цей автомобіль придбаний нею у незадовільному стані і на теперішній час нею проведені ремонтні та косметичні роботи із вкладенням значних матеріальних ресурсів.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 19.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2025 об 11:12 год на території ТСЦ 5344 РСЦ МВС в Полтавській області, що розташований за адресою: вул. Анатолія Карбана, 14А, м. Миргород Полтавської області, при дослідженні ідентифікаційних номерних позначень автомобіля марки «АЗЛК 2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено підробку номера двигуна.

19.03.2025 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Миргород, вул. Анатолія Карбана, 14А, Полтавської області вилучено:

1. Автомобіль марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору;

2. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

3. Ключі від автомобілю марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору.

Постановою дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 19.03.2025 вилучене майно, а саме автомобіль марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від автомобіля марки «АЗЛК», модель «2141201» д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів даного кримінального провадження.

Власником автомобіля марки «АЗЛК», модель «2141201» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , була ОСОБА_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу 051001М від 19.10.2024 власником стала ОСОБА_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця події 19.03.2025 майно для подальших проведень досліджень та експертиз, збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до п. 2 ч. 2, п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки прокурором доведено, що є ознаки вчинення кримінального правопорушення, зазначене майно відповідає критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України та було визнаніо речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів, вважаю за необхідне клопотання прокурора задовольнити.

Окрім того, суд вбачає підстави для задоволення клопотання ОСОБА_3 та передання арештованого майна їй на відповідальне зберігання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000062 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власником і користувачем на наступне майно:

1) автомобіль марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_3 ;

2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ключі від автомобілю марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, визначивши їх місце зберігання в матеріалах кримінального провадження №0000062 від 19.03.2025.

Передати автомобіль марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, придбаний на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 051001М від 19.12.2024 р., на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою її проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження, проведення ремонту указаного транспортного засобу, до скасування арешту.

Зобов`язати відповідальних осіб, на зберіганні яких знаходиться автомобіль марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, передати указаний автомобіль ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Зобов`язати власника автомобіля марки «АЗЛК», модель «2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, ОСОБА_3 , за першою вимогою слідчого, прокурора або суду надати вказаний транспортний засіб.

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК за клопотанням власника або володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддяОСОБА_1