№ провадження 1-кс/208/1288/25
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білицьке Донецької області, громадянина України, раніше не судимого в силу 89 КК України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітній дітей, з середньою освітою, інваліда третьої групи, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погоджене з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, щодля досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у слідства виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу виключено у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, яка обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

П.1 ч.1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , не має міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи тяжкість скоєних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, та у разі доведення його вини в суді, можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін - може переховуватись від органу досудового розслідування, суду.

П.2 ч.1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки до теперішнього часу не в повному обсязі встановлені місцезнаходження наркотичних засобів та психотропних речовин, які підозрюваний ОСОБА_4 ,зберігав з метою подальшого збуту, йому повідомлено про підозру не за всіма фактами скоєних кримінальних правопорушень, оскільки здійснюється збір доказів, що також свідчить про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

П. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Після набуття статусу підозрюваного, підозрюваний має право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у тому числі до анкетних даних свідків та їх місце мешкання, у зв`язку з чим з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення покарання за скоєні злочини підозрюваний може шляхом вмовлянь або погроз впливати на них;

П. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , є раніше судимою особою, має стійку схильність до вчинення злочинів, не працює, отримує постійний дохід від систематичного тривалого здійснення незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 , скоїв умисний, корисливий злочин, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, підтримує міцні зв`язки із схильними до вчинення злочинів особами, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, та за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, вважаю, що підозрюваний, знаходячись на свободі може переховуватися від органів слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на інших свідків, які на теперішній час ще не допитані, та іншими способами перешкоджати проведенню досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні надав відомості щодо стану свого здоров`я, прохав застосувати більш м`який.

Захисник в судовому засіданні зазначила, що доказів на підтвердження ризиків немає, прохала застосувати цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 15.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Зібраними в ході досудового розслідування доказами встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006), Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, достовірно розуміючи, що його незаконна діяльність спричиняє шкоду здоров`ю населення країни вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вирішив займатися на території м. Білицьке, Донецької області збутом наркотичної речовини «метадон».

Надалі ОСОБА_4 , відповідно до його злочинного наміру, спрямованого на збут наркотичної речовини обіг якої обмежено «метадон», при невстановлених під час проведення досудового розслідування обставинах, незаконно придбав у невстановленому місці за невстановлених обставинах та зберігав з метою подальшого збуту наркотичну речовину обіг якої обмежено «метадон».

26 вересня 2024 року ОСОБА_4 , діючи умисно,реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичної речовини обіг якої обмежено «метадон», перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 де в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25, 27, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, зберігав за місцем мешкання з метою подальшого збуту наркотичну речовини обіг якої обмежено «метадон».

Попередньо 26.09.2024 до 14.00 годин гр. ОСОБА_4 , домовився у телефонному режимі про продаж наркотичної речовини обіг якої обмежено «метадон», з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». В подальшому, 26.09.2024 приблизно о 14 годині 04 хвилин, знаходячись біля квартири АДРЕСА_2 ,за місцем мешкання ОСОБА_4 , останній підійшов до паркану діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, незаконно збув ОСОБА_7 ,два згортки обгорнуті липкою стрічкою білого кольору з кристалічними речовинами масами 0,2511г 0,2491г, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Маси - метадона відповідно складають 0,0970г, 0,0992г, за що ОСОБА_7 , у свою чергу передав гр. ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень, які були йому вручені співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичної речовини обіг якої обмежено «метадон», тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

20.03.2025 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий,прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, 20.03.2025 року про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 307 КК України було повідомлено ОСОБА_4 .

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Отже, описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що:

П.1 ч.1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , не має міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи тяжкість скоєних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, та у разі доведення його вини в суді, можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін - може переховуватись від органу досудового розслідування, суду.

П.2 ч.1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки до теперішнього часу не в повному обсязі встановлені місцезнаходження наркотичних засобів та психотропних речовин, які підозрюваний ОСОБА_4 , зберігав з метою подальшого збуту, йому повідомлено про підозру не за всіма фактами скоєних кримінальних правопорушень, оскільки здійснюється збір доказів, що також свідчить про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

П. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Після набуття статусу підозрюваного, підозрюваний має право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у тому числі до анкетних даних свідків та їх місце мешкання, у зв`язку з чим з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення покарання за скоєні злочини підозрюваний може шляхом вмовлянь або погроз впливати на них;

П. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , є раніше судимою особою, має стійку схильність до вчинення злочинів, не працює, отримує постійний дохід від систематичного тривалого здійснення незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні прокурор повинен довести недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчим суддею приймаються до уваги заявлені в судовому засіданні стороною захисту відомості, які свідчать про наявність у підозрюваного ОСОБА_4 інвалідності, стан його здоров`я.

У судовому засіданні прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також не буде запобігати настанню ризику або ризиків, зазначених у клопотанні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Так само і настанню ризиків можливо запобігти застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим ризикам і при цьому буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваного та інших осіб.

За наведених вище обставин подане клопотання слідчого слід залишити без задоволення, а до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.

Застосувати у рамках кримінального провадження № 0000477 від 15.07.2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білицьке Донецької області, громадянина України, раніше не судимого в силу 89 КК України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітній дітей, з середньою освітою, інваліда третьої групи, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця постійного проживання;

-не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1