ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/632/25 Справа № 210/5052/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2024 року, щодо приведення покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог закону,-

ВСТАНОВИЛА:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_8 про приведення покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2024 року подання про приведення покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог закону задоволено.

Звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 11.10.2020 року та за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами 05.03.2021 року та 10.03.2021 року, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року за ч. 3 ст. 185 у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати ОСОБА_7 з моменту затримання відповідно до протоколу затримання. Звільнено засудженого ОСОБА_7 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

З вказаною ухвалою суду не погодився прокурор ОСОБА_6 та оскаржив в апеляційному порядку, вважаючи, що дана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з наступних підстав

В обґрунтування вказує, що не оспорюючи правильність звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, а також за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 11.10.2020 та за ч.2 ст.185 КК України за епізодами 05.03.2021 та 10.03.2021, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння. Вважає, що судом 1-ої інстанції невірно вирішено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України. Зазначає, що відповідно до ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі. Вважає, що у зв`язку із звільненням на підставі ч.2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного йому за вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку, підстави для скасування призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 іспитового строку, у досліджених судом матеріалах відсутні.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким якою задовольнити подання. Звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння. Звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 11.10.2020 та за ч.2 ст.185 КК України за епізодами 05.03.2021 та 10.03.2021, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 за ч. З ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_9 засудженим до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України - звільненим від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2021, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 5 днів обмеження волі та за яким обвинувачений ОСОБА_9 відбув покарання - виконувати самостійно.

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Засуджений про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурора повідомлений належним чином, клопотання про бажання приймати участь у судовому засіданні від нього не надходило, тому колегія суддів, в порядку ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги прокурора за відсутності засудженого та прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції не додержано вказаних вимог закону та допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ч. 1 ст.413 КПК України, тягне скасування судового рішення, виходячи з наступного:

Як встановлено під час апеляційного розгляду, вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, - ч.2 ст.185 КК України. Призначено ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, - ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік та п`ять днів та за яким обвинувачений ОСОБА_7 відбув покарання та цей вирок - виконувати самостійно.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 року затверджено угоду про визнання винуватості укладену 9 травня 2023 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 . ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 22.11.2022 року Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 3 місяці. Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 27.04.2023 року, з моменту затримання відповідно до протоколу затримання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року встановлено, що ОСОБА_7 , зокрема, визнано винним за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 11.10.2020 року, сума матеріального збитку складає 339,48 грн.; визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 05.03.2021 року, сума матеріального збитку складає 367,50 грн., за епізодом 10.03.2021 року, сума матеріального збитку складає 389,20 грн.

З вироку Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 року встановлено, що ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.185 КК України за епізодом 03.04.2023 року, сума матеріального збитку складає 537,95 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2020 на рівні 2102,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2020 рік, становить 1051,00 грн (2102,00 грн *50% = 1051,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2020 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2102,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2021 рік, становить 1135,00 грн (2270,00 грн *50% = 1135,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2021 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2270,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2023 на рівні 2684,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2023 рік, становить 1342,00 грн (2684,00 грн *50% = 1342,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2023 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2684,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Як вбачається з оскарженого рішення суду першої інстанції, хоча судом і правильно було звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 11.10.2020 року та за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами 05.03.2021 року та 10.03.2021 року, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

А також звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Проте, суд невірно дійшов висновку про можливість вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року за ч. 3 ст. 185 у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України, що не відповідає матеріалам провадження.

Таким чином, у зв`язку із звільненням на підставі ч.2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного йому за вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку, згідно вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, підстави для скасування призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року іспитового строку, у досліджених судом матеріалах відсутні.

Тому суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вважаючи ОСОБА_7 засудженим за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року незаконно не зазначив, що засудженого звільнено в порядку ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, тим самим погіршивши становище засудженого без наявних до того підстав, не застосувавши кримінальний закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 413, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2024 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про приведення покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 11.10.2020 року та за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами 05.03.2021 року та 10.03.2021 року, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року за ч. 3 ст. 185 у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - звільненим від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2021, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 5 днів обмеження волі - виконувати самостійно.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді