справа № 362/7221/24
провадження № 1-кп/362/714/24
ВИРОК

Іменем України

04.12.2024

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 22 серпня 2024 року за № 0000058, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плесецьке Васильківського району Київської області, українець, громадянин України, неодружений, має повну середню освіту, не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України.

Учасники судового провадження, які взяли участь у судовому розгляді:

прокурор ОСОБА_4 ;

законний представник потерпілого ОСОБА_5 ;

обвинувачений ОСОБА_3 .

Суд установив:

21 серпня 2024 року близько о 16:00, більш точного часу не встановлено, за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптових неприязних відносин трапився словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 , не маючи наміру, спрямованого на умисне вбивство та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, при цьому усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо їх допускаючи, діючи необережно штовхнув ОСОБА_6 , від якого останній втративши рівновагу впав та, вдарившись скронево-потиличною частиною голови об тверду поверхню бетону, отрив тілесні ушкодження у вигляді: закрито черепно-мозкову травму, субдуральна гематома, забій головного мозку. Відповідно до висновку судово-медичного експерта в результаті вказаних злочинних дій, вчинених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , були завдані наступні тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть: рана тім?яно-потиличної ділянки голови, крововиливи м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні відповідно рані на шкірі, крововиливи під тверду та м`яку мозкову оболонки, забій базальних відділів головного мозку. Смерть ОСОБА_6 настала від вищеописаної закритої черепно-мозкової травми у вигляді рани тім?яно-потиличної ділянки голови, крововиливів м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні відповідно рані на шкірі, крововиливів під тверду та м`яку мозкову оболонки, забою базальних відділів головного мозку. Вказана черепно-мозкова травма стоїть в прямому причинному зв`язку зі смертю, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та надав показання, відповідно до яких 21 серпня 2024 року приблизно о 16:00 після вживання алкогольних напоїв разом із ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 кинувся на нього в бійку з кулаками. Своєю чергою він ( ОСОБА_3 ) з метою самозахисту відштовхнув ОСОБА_6 руками, внаслідок чого останній впав і вдарився головою. Після цього він ( ОСОБА_3 ) надав потрібну допомогу, промив рану, запропонував ОСОБА_6 прилягти в будинку, на що останній відмовився та повідомив, що буде сидіти на вулиці. Через деякий час ОСОБА_3 пішов спати. Надалі вночі, приблизно о 04:00, ОСОБА_3 прокинувся від незвичних звуків (хрипу), встав і побачив у будинку ОСОБА_6 , який лежав на підлозі в крові та без свідомості. ОСОБА_3 одразу викликав швидку допомогу, яка невдовзі приїхала та забрала ОСОБА_6 . Згодом він ( ОСОБА_3 ) дізнався, що ОСОБА_6 помер у лікарні.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене обвинувачення та кваліфікує його діяння ОСОБА_3 за частиною 1 статті 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 119 КК України, є нетяжким злочином. Обвинувачений неодружений, має повну середню освіту, не працює, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив. Зокрема, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не інкримінується.

Ураховуючи викладене, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за частиною 1 статті 119 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та сприятиме досягненню визначеної статтею 50 указаного Кодексу мети загальної та спеціальної превенції.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, його посткримінальну поведінку, позицію прокурора та законного представника потерпілого, суд уважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням передбачених статтею 76 КК України обов`язків.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк чотири роки.

2. На підставі статті 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки, який обчислювати з дня проголошення вироку.

3. Відповідно до статті 76 КК України покласти на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно вручити присутнім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1