УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2025 року, якою задоволено подання начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» відносно засудженого ОСОБА_6 , якого звільнено від відбування покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з тим, що він засуджений за діяння, караність якого усунена Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Вважати, що до виконання підлягає вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року, яким ОСОБА_6 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати згідно вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року, а саме: з 14.10.2024 року.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, задоволено частково подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_6 .

Звільнено засудженого ОСОБА_6 , від відбування покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключено з резолютивної частини вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року посилання на ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання засудженому ОСОБА_6 .

Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 постановлено рахувати згідно вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року, а саме: з 14.10.2024 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною і такою, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Пояснює, що судом не враховано, що покарання, від відбування якого ОСОБА_6 звільнено ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23. 01.2025, було призначено, відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці. Тобто, суд першої інстанції, повністю звільняючи ОСОБА_6 від покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, звільнив його також від покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, оскільки вказані покарання були частково приєднані, відповідно до норм ч. 1 ст. 71 КК України. При цьому звільняти від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України суд першої інстанції міг лише за вчинення вказаного діяння. Разом з тим, підстави для звільнення від призначеного покарання за ч. 2 ст. 186 України, відсутні.

На думку прокурора, за таких обставин, приймаючи рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022, зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння, суду першої інстанції слід було вирішити питання про порядок виконання вироку в іншій частині, а саме щодо виконання попереднього вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, чого не зроблено.

Крім того, вказує, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_6 засуджено вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 вчинене протягом 2023-2024 років, тобто після ухвалення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, а тому в даному випадку підлягають застосуванню правила ст. 71 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

У грудні 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_6 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2020 року, вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021 року, вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року та вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 було засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України. Вказаний засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», початок строку: 14.10.2024 року, кінець строку: 14.10.2027 року.

Ухвалою суду, задоволено частково подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_6 . Звільнено засудженого ОСОБА_6 , від відбування покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння. Виключено з резолютивної частини вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року посилання на ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання засудженому ОСОБА_6 . Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 постановлено рахувати згідно вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року, а саме: з 14.10.2024 року.

Частково задовольняючи подання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, констатував, що ОСОБА_6 засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022р. за ч.2 ст.185 КК України за вчинення кримінального правопорушення в 01.12.2021р., яким завдано матеріальної шкоди на суму 373,25 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2189,00 грн.). Зазначив, що оскільки вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року ОСОБА_6 було засуджено за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі, то посилання у такому вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року на ст. 71 КК України слід виключити, у зв`язку з чим ОСОБА_6 вважається засудженим за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Дійшов до висновку, що інші питання викладенні в поданні ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» щодо приведення вироків у відповідність до змін законодавства до повноважень суду не віднесено.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив ухвалу суду скасувати, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі вищезазначеної норми та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», п. 13 ст. 537 КПК України, начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду з поданням щодо приведення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року з урахуванням вироків від 15.07.2020 Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021р. Заводського районного суду м. Миколаєва, вироку від 14.10.2024р. Арбузинського районного суду Миколаївської області у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою суду, задоволено частково подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_6 . Звільнено засудженого ОСОБА_6 , від відбування покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння. Виключено з резолютивної частини вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року посилання на ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання засудженому ОСОБА_6 . Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 постановлено рахувати згідно вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року, а саме: з 14.10.2024 року.

Проте колегія суддів вважає слушним доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції, закону України про кримінальну відповідальність, з огляд на наступне.

Так, вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від

14.10.2024 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022, та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Строк відбування покарання засудженому постановлено рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 14.10.2024 року.

Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання шляхом часткового складання невідбутого покарання призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання призначене вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2020 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 в порядку ст. 74 КК України від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 за ч.2 ст. 185 КК України, не врахував, що цим вироком ОСОБА_6 призначалось покарання за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК У країни, у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Суд першої інстанції, повністю звільняючи ОСОБА_6 від покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, звільнив його, також від покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, оскільки вказані покарання були частково приєднані, відповідно до норм ч. 1 ст. 71 КК України. При цьому, відсутні підстави для звільнення засудженого від покарання за ч. 2 ст. 186 КК України.

Тому, приймаючи рішення про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022, зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння, суду першої інстанції слід було вирішити питання про порядок виконання вироку в іншій частині, а саме щодо виконання попереднього вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, чого не зроблено.

Оскільки, якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суду слід заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_6 засуджено вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 вчинене протягом 2023-2024 років, тобто після ухвалення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021, в даному випадку підлягають застосуванню правила ст. 71 КК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з вимогами прокурора та вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2025 року, щодо засудженого ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з тим, що він засуджений за діяння, караність якого усунена Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Вважати, що до виконання підлягає вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року, яким ОСОБА_6 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати згідно вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.10.2024 року, а саме: з 14.10.2024 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді