Справа № 125/2205/24
Провадження №11-кп/801/295/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000098 від 24.10.2024 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 18.11.2024, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бар Вінницької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком один рік за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2024, який набрав законної сили 29.10.2024, та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк три роки.

Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИВ:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 24.10.2024 близько 02:00 ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , помітив привідкриті задні праві дверцята автомобіля «Nissan Primaster», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_10 . Після чого, у нього виник умисел спрямований на незаконне проникнення до вказаного володіння. Цього ж дня близько 02:00 ОСОБА_7 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на незаконне проникнення до володіння особи, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та протиправно, порушуючи статтю 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла та іншого володіння особи, з метою крадіжки, відчинив задні передні дверцята автомобіля та проник у середину, де відчинив бардачок, з якого викрав невелику сумку чорного кольору із паспортом та іншими важливими документами ОСОБА_10 , чим порушив недоторканість володіння особи, що захищається законом.

24.10.2024 близько 02:00 ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , помітив привідкриті задні праві дверцята автомобіля «Nissan Primaster», д.н.з. НОМЕР_1 . Відчинивши вказані дверцята автомобіля, ОСОБА_7 проник у середину, відчинив бардачок та побачив невелику сумку чорного кольору, з якої виднівся паспорт та інші особисті документи власника автомобіля ОСОБА_10 . Після чого, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаними документами. Цього ж дня близько 02:00 ОСОБА_7 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на незаконне заволодіння важливими документами ОСОБА_10 , шляхом проникнення у бардачок автомобіля таємно викрав із нього сумку з документами останнього, а саме: паспортом громадянина України № НОМЕР_2 , виданим 11.05.2021; посвідченням водія серії НОМЕР_3 , виданим 08.04.2022; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Nissan Primaster» серії НОМЕР_4 , виданим 07.06.2012; військовим квитком серії НОМЕР_5 , виданим 22.08.2022. Після чого, зник з місця події.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи та за ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просить вирок скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі та за ч. 3 ст. 357 КК України на два роки обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років обмеження волі; на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025 остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років 6 місяців обмеження волі; на підставі ч.4 ст. 70 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025; початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Суд, розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні відповідно до ч.ч.2,3 ст. 381 КПК України дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 3 ст. 357 КК України, судом його дії кваліфіковані правильно.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання як за кожне кримінальне правопорушення окремо та і за їх сукупністю суд відповідно до вимог 65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває під наглядом у лікаря нарколога при КНП «Барська міська лікарня», під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, не перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття і відсутність обставин, що його обтяжують.

Колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, вважає, що воно відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, особі обвинуваченого та меті покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України та вважає безпідставними доводи прокурора про те, що призначене покарання обвинуваченому є занадто м`яким, оскільки остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді двох років обмеження волі є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Разом з тим доводи, викладені у апеляційній скарзі зі змінами прокурора в частині призначення остаточного покарання з врахуванням попереднього вироку щодо обвинуваченого, колегія суддів вважає слушними.

Постановляючи оскаржуваний вирок, місцевий суд на підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднав невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком один рік за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2024, який набрав законної сили 29.10.2024, та призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк три роки.

При цьому суд не взяв до уваги, що вирок Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 (в кримінальному провадженні № 0000052) скасований Вінницьким апеляційним судом 29.10.2024 в частині призначеного покарання та постановлено новий вирок, яким визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Тобто суд мав би врахувати покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024, адже вирок Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 на момент постановлення оскаржуваного вироку був скасований.

Однак, під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження 12.02.2025 Вінницьким апеляційним судом скасовано вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.08.2024 відносно ОСОБА_7 (кримінальне провадження № 0000070 від 30.07.2024), в частині призначеного покарання та постановлено новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 357 КК України покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024 у виді одного року шести місяців обмеження волі.

Враховуючи наведене, необхідно визначити остаточне покарання ОСОБА_7 з врахуванням покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025.

Кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_7 засуджено за ч. 1

ст. 162, ч. 3 ст. 357 КК України в даному кримінальному провадженні, він вчинив 24.10.2024, тобто до ухвалення вироку Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в

частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після

постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в

іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення

попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується

покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції від 18.11.2024 в частині призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів з врахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 18.11.2024 стосовно ОСОБА_7 змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025 остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4