Справа № 456/3533/14-к
Провадження № 1-кп/456/3/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000938 від 20.05.2014, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 , -

встановив:

01 квітня 2011 року наказом № 10-к ТзОВ «Бренд-С», що знаходиться в м. Львові, вул. Бузкова, 2Ю, ОСОБА_3 , призначено на посаду торгового агента товариства, видами діяльності якого за КВЕД - 2010 є оптова та роздрібна торгівля продуктами харчування, в тому числі шоколадом та кондитерськими виробами.

01 квітня 2011 року між ОСОБА_3 , та ТзОВ «Бренд - С» укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким він був зобов`язаний вести облік, складати та надавати у вставленому порядку товарно - грошові та інші звіти про рух та залишки довірених йому матеріальних цінностей, дія вказаного договору поширюється на весь час роботи з довіреними працівникові матеріальними цінностями товариства.

Згідно з посадовою інструкцією торгового представника ТзОВ «Бренд - С» ОСОБА_3 , був уповноважений вести переговори зі споживачами про укладення договорів поставки; визначати форми і способи оплати продукції; вживати заходів щодо забезпечення своєчасного надходження коштів за реалізовану продукцію; організовувати підготовку партій продукції до відправки споживачам у встановлений термін і в повному обсязі; несе відповідальність за оплату покупцями (замовниками) рахунків постачальника продукції.

В період з грудня 2012 року по березень 2013 року, працюючи торговим агентом ТзОВ «Бренд - С», будучи матеріально відповідальною особою, наділеною правомочністю щодо представлення інтересів товариства, реалізацію продукції, асортименту, якісної дистрибуції торгових марок, контролю за доставкою продукції та надання послуг, будучи уповноваженим на отримання за це грошових коштів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, яке було йому ввірене, умисно, з корисливих мотивів отримав від ряду підприємців грошові кошти за доставлені продукти харчування, які привласнив та витратив на власні потреби, тим самим заподіявши ТзОВ «Бренд - С» майнову шкоду за наступних обставин.

Так, в третій декаді грудня 2012 року, перебуваючи в м. Стрий у відповідності до видаткових накладних Д-000055457 від 20.12.2012р. Д-000056736 від 29.12.2012р. та Д- 000056919 від 31.12.2012р., складених на адресу ОСОБА_6 , вул. Мирного, 4, м. Стрий, за невстановлених слідством обставин збув невстановленій особі кондитерські вироби на суму 1534,95 грн., 13619,04 грн. та 10578,47 грн. відповідно; у відповідності до видаткової накладної Д-000048905 від 10.11.2012р., складеної на адресу ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 привласнив 2500 грн.; у відповідності до видаткової накладної Д - 000000732 від 09.01.2012р., отримав від ПП ОСОБА_8 , що в м. Стрий, вул. Коперніка, 2-150 грн., які не оприбуткував у касі товариства, привласнивши їх, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 28382 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят дві) гривні 46 (сорок шість) копійок.

Крім того, близько 24 січня 2013 року, перебуваючи в м. Стрий у відповідності до видаткової накладної Д-000001726 від 17.01.2013р., складеної на адресу ОСОБА_9 , АДРЕСА_3 за невстановлених слідством обставин збув невстановленій особі кондитерські вироби на суму 4024,95 грн., які не оприбуткував у касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на вказану суму.

Крім того, 19 лютого 2013 року в АДРЕСА_4 , в приміщенні магазину ПП ОСОБА_10 . ОСОБА_3 отримав від менеджера підприємця ОСОБА_11 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000001475 від 16.01.2013 р. на загальну суму 2000 гривень; 19.03.2013р. - грошові кошти на суму 3000 гривень, про що є відповідні записи в журналі обліку прийому товару та видачі готівки; у вказаний період часу, перебуваючи в м. Стрий у відповідності до видаткової накладної Д- 000002058 від 19.01.2013р., складену на адресу ПП ОСОБА_10 за невстановлених слідством обставин збув невстановленій особі кондитерські вироби на суму 8944,43 грн., не оприбуткувавши вищевказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 13944 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири) тисячі 43 (сорок три) копійки.

04 березня 2013 року ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_5 отримав від ПП ОСОБА_12 згідно видаткової накладної Д-000008103 від 26.02.2013р. грошові кошти за доставлені кондитерські вироби на суму 5796,59 грн.; перебуваючи в м. Стрий у відповідності до видаткових накладних Д-000006068 від 16.02.2013р., Д-000007338 від 22.02.2013р., Д-000007788 від 23.02.2013р. та Д-000008892 від 02.03.2013р., складені на адресу ОСОБА_13 . ПП, АДРЕСА_6 , за невстановлених слідством обставин збув невстановленій особі кондитерські вироби на суму 13920,44 грн., 3562,5 грн., 10537,33 грн. та 11446,62 грн. відповідно; по АДРЕСА_7 отримав від ОСОБА_14 згідно з видатковою накладною Д-від 22.02.2013р. 1366,88 грн., не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 46630 (сорок шість тисяч шістсот тридцять) гривень 36 (тридцять шість) копійок.

14 березня 2013 року ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Стрий, вул. Торговиця, 5 отримав від ПП ОСОБА_12 згідно видаткових накладних Д -000009325 від 06.03.2013р., Д-000009666 від 07.03.2013р. та Д-000009673 від 07.03.2013р. грошові кошти за доставлені кондитерські вироби на суму 12795,85 грн., 3312,16 грн. та 1276,54 грн.; 15 березня 2013 року ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_8 отримав від менеджера ПП ОСОБА_15 - ОСОБА_16 згідно видаткової накладної Д-000010005 від 09.03.2013р. грошові кошти за доставлені кондитерські вироби на суму 565,04 гривень; перебуваючи по вул. Шевченка, с. Розгірче Стрийського району отримав від ОСОБА_17 згідно видаткової накладної Д-000008648 від 01.03.2013р. грошові кошти за доставлені кондитерські вироби на суму 678,6 грн.; по АДРЕСА_9 отримав від ПП ОСОБА_18 згідно видаткової накладної Д-000004845 від 08.02.2013р. грошові кошти на суму 450 грн,; по АДРЕСА_6 отримав від ОСОБА_19 згідно видаткових накладних Д-000009431 від 06.03.2013р. та Д-000010007 від 09.03.2013р. грошові кошти в сумі 11581,61 грн. та 6435,76 грн. відповідно; в приміщенні магазину "Продукти", АДРЕСА_10 отримав від ОСОБА_20 згідно видаткових накладних Д-000049666 від 15.11.2012р., Д-000050110 від 17.11.201р., Д-000050777, Д-000050786 від 22.11.2012р. та Д-000051238 від 24.11.2012р., грошові кошти в сумі 1000 грн., 13254,66 грн., 4946,64 грн., 9898,5 грн. та 15104,23 грн. відповідно; у відповідності до видаткової накладної Д-000010684 від 13.03.2013 p., складеної на адресу ОСОБА_21 , АДРЕСА_11 , за невстановлених слідством обставин збув невстановленій особі кондитерські вироби на суму 883,94 грн., не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 82183 (вісімдесят дві тисячі сто вісімдесят три) гривні 53 (п`ятдесят три) копійки.

21 березня 2013 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Злагода», що в м. Стрий, вул. Дрогобицька, 60, тримав від найманого працівника ПП ОСОБА_22 - ОСОБА_23 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000011029 від 14.03.2013р, на загальну суму 883,94 гривень, не оприбуткувавши в товаристві 524,48 гривень; цього ж числа, перебуваючи за адресою в АДРЕСА_12 отримав від найманого працівника ПП ОСОБА_24 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000010932 від 14.03.2013 р. на суму 202,27 гривень; перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_13 отримав від ПП ОСОБА_25 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000009663 від 07.03.2013р. на суму 1246,13 гривень, з яких не оприбуткував 800 гривень; по АДРЕСА_14 отримав від ПП ОСОБА_26 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000011131 від 15.03.2013р. на загальну суму 278,84 гривень; перебуваючи по АДРЕСА_15 отримав від ПП ОСОБА_27 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової Д-000010674 від 13.03.2013р. на суму 3345,19 гривень; в приміщенні магазину "Продукти", вул. Шевченка, 233, с. Дуліби Стрийського району отримав від ПП ОСОБА_28 згідно видаткової накладної Д-000009428 від 06.03.2013р. грошові кошти на суму 326,57 грн.; по АДРЕСА_16 отримав від ОСОБА_29 згідно видаткової накладної Д-000010676 від 13.03.2013р. грошові кошти на суму 418,63 грн.; вул. Колесси, 1, м. Стрий отримав від ОСОБА_30 згідно видаткової накладної Д-000010680 від 13.03.2013р. грошові кошти на суму 882,74 грн.; по АДРЕСА_16 отримав від ОСОБА_31 згідно видаткової накладної Д-000008563 від 28.02.2013р. грошові кошти на суму 5485,52 грн.; по АДРЕСА_17 отримав від ОСОБА_32 згідно видаткової накладної Д-000010387 від 12.03.2013р. грошові кошти в сумі 883,94 грн.; по АДРЕСА_10 отримав від ОСОБА_33 згідно видаткової накладної Д-000009674 від 07.03.2013р. грошові кошти в сумі 740,74 грн.; по вул. Мирного, 4 м. Стрий отримав від ОСОБА_19 згідно видаткової накладної Д-000010545 від 13.03.2013р. грошові кошти в сумі 4864,75 грн.; по АДРЕСА_18 отримав від ОСОБА_34 згідно видаткової накладної Д-000010672 від 13.03.2013р. грошові кошти в сумі 458,92 грн., не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 19212 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті дванадцять) 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок.

22 березня 2013 року в АДРЕСА_19 ОСОБА_3 отримав від ПП ОСОБА_35 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000010090 від 09.03.2013 р. на загальну суму 515,45 гривень, не оприбуткувавши в касі товариства 200 гривень; перебуваючи в приміщення магазину «Агротем», що в м. Стрий вул. Валова, 3/2 отримав від ПП ОСОБА_36 згідно видаткової накладної Д-000011422 від 18.03.2013р. грошові кошти за доставлені кондитерські вироби на суму 179,96 гривень, про що є відповідний записи в журналі обліку прийому товару та видачі готівки; по АДРЕСА_3 отримав від ОСОБА_37 , згідно видаткової накладної Д-000009917 від 08.03.2013р. грошові кошти в сумі 447,82 грн.; по АДРЕСА_20 отримав від ОСОБА_38 згідно видаткової накладної Д-000009793 від 08.03.2013р. грошові кошти в сумі 270,37 грн.; по АДРЕСА_21 )? отримав від ОСОБА_38 згідно видаткових накладних Д-000009791 та Д-000009792 від 08.03.2013р. грошові кошти в сумі 542,95 грн. та 314,95 грн. відповідно; по АДРЕСА_22 отримав від ОСОБА_39 згідно видаткової накладної Д-000009797 від 08.03.2013р. грошові кошти в сумі 198,18 грн.; по АДРЕСА_23 отримав від ОСОБА_40 згідно видаткової накладної Д-000009794 від 08.03.2013р. грошові кошти в сумі 369,06 грн.; по вул. Шевченка, ЗО с. Нижня Лукавиця Стрийського району отримав від ОСОБА_41 згідно видаткової накладної Д-000009918 від 08.03.2013р. грошові кошти в сумі 345,89 грн., не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 2896 (дві тисячі дев`яносто шість) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

26 березня 2013 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_24 отримав від ПП ОСОБА_42 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000010685 від 13.03.2013р. на суму 1313,33 гривень, з яких 713,33 гривень не оприбуткував у касі товариства; по вул. Франка, 22 с. Стрілків Стрийського району отримав від ОСОБА_43 , згідно видаткової накладної Д-000010379 від 12.03.2013р. грошові кошти на суму 882,74 грн.; по вул. Франка, 36 с. Стрілків Стрийського району тримав від ОСОБА_44 згідно видаткової накладної Д-000010181 від 12.03.2013р. грошові кошти в сумі 615,94 грн.; в с. Великі Дідушичі Стрийського району отримав від ОСОБА_45 згідно видаткової накладної Д-000010388 від 12.03.2013р. грошові кошти в сумі 883,94 грн.; цього ж числа, перебуваючи в приміщенні магазину "Рибний", вул. Народна, 10, м. Стрий отримав від ОСОБА_46 , згідно з видаткової накладною Д-000011424 від 18.03.2013р. грошові кошти на суму 882,74 грн., не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 3978 (три тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) 69 (шістдесят дев`ять) копійок.

27 березня 2013 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Мрія», що в с. Дуліби, вул. Шевченка, 21а отримав від ПП ОСОБА_47 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткової накладної Д-000011833 від 20.03.2013р. на суму 348 гривень; по вул. Колесси, 1, м. Стрий отримав від ОСОБА_29 згідно видаткових накладних Д- 000011920 та Д-000011939 від 20.03.2013р. грошові кошти на суму 766,4 грн. та 860,72 грн. відповідно; вул. Колесси, 1 м. Стрий отримав від ОСОБА_30 згідно видаткової накладної Д-000011793 від 20.03.2013р. грошові кошти на суму 840,78 грн.; по вул. Шевченка, 40 с. Зарічне Стрийського району отримав від ПП Пасічника згідно видаткової накладної Д-000010381 від 12.03.2013р. грошові кошти в сумі 664,79 грн.; по вул. Мирного, 4 м. Стрий отримав від ОСОБА_19 згідно видаткових накладних Д-000011816 та Д-000011817 від 20.03.2013р. грошові кошти в сумі 13395грн. та 6162,92 грн. відповідно, не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 23038 (двадцять три тисячі тридцять вісім) гривень 61 (шістдесят одну) копійку. w

28 березня 2013 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Зоря», що в м. Стрий, вул. Успенська, Уг отримав від ПП ОСОБА_25 грошові кошти за доставлені кондитерські вироби згідно видаткових накладних Д-000010852 та Д-000011031 від 14.03.2013р. на суму 815,34 гривень та 883,94 гривень відповідно; перебуваючи в м. Стрий, вул. Валова, 1 отримав від менеджера ПП ОСОБА_15 - ОСОБА_16 згідно видаткової накладної Д-000011423 від 18.03.2013р. грошові кошти на суму 306,67 гривень; перебуваючи в магазині "Арніка", вул. Шевченка, 7 с. Верчани Стрийського району отримав від ОСОБА_48 згідно видаткової накладної Д - 000011127 від 15.03.2013р. грошові кошти на суму 499,4 грн.; перебуваючи по АДРЕСА_25 отримав від ОСОБА_49 згідно видаткової накладної Д-000011322 від 15.03.2013 р. грошові кошти на суму 883,94 гривень; перебуваючи по вул. Колеси с. Слобідка Стрийського району отримав від ПП ОСОБА_50 згідно видаткової накладної Д-000011162 від 15.03.2013р. грошові коти в сумі 883,94 грн.; перебуваючи в приміщенні магазину "Продукти", вул. Шевченка, 93, с. Долішнє Стрийського району отримав від ПП ОСОБА_51 згідно видаткової накладної Д-000011314 від 15..03.2013р. грошові кошти на суму 883,94 грн.; по АДРЕСА_22 отримав від ОСОБА_39 згідно видаткової накладної Д-000011315 від 15.03.2013р. грошові кошти в сумі 183,41 грн.; по вул. Шевченка, 44, с. Братківці Стрийського району отримав від ОСОБА_52 згідно видаткової накладної Д-000011325 від 15.03.2013р. грошові кошти в сумі 268,99 грн., не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на загальну суму 5609 (п`ять тисяч шістсот дев`ять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок.

03 квітня 2013р. перебуваючи по вул. Центральна, 32, с. Малі Дідушичі Стрийського району отримав від ОСОБА_53 згідно видаткової накладної Д-000011704 від 19.03.2013р. грошові кошти в сумі 174 (сто сімдесят чотири) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок, не оприбуткувавши вказані кошти в касі товариства, тим самим заподіявши майнової шкоди товариству на вказану суму.

Всього своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 , що полягало в привласненні та розтраті чужого майна, яке було йому ввірене, завдав підприємству шкоди на загальну суму 230397,25 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив привласнення та розтрату чужого майна, яке було йому ввірене, повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав вважає, що висунуті йому звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, є неправдивими. Суду показав, що дійсно з квітня 2011 року по 2013 рік працював торговим агентом в ТзОВ «Бренд-С». В його обов`язки входило брати замовлення у магазинах. На наступний день проводилась доставка замовленого товару. Про заборгованість коштів, які виникли у підприємства йому не відомо. Завжди коли отримав кошти на руки від підприємців то віддавав їх на підприємстві в той самий день. Позовні вимоги заперечує повністю та просить виправдати оскільки, дані кримінальні правопорушення не вчиняв.

Захисник обвинуваченого зазначив, що він не погоджується з позицією прокурора. Вважає, що в діях ОСОБА_3 , відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України, і вина стороною обвинувачення не доведена, а відтак щодо обвинуваченого слід винести виправдальний вирок.

Суд неодноразово викликав потерпілу сторону в судові засідання, як за адресами вказаними в обвинувальному акті, так і за іншими адресами, відомими суду, в тому числі направляючи судові повістки на відомі електронні адреси потерпілого однак, всі судові повістки поверталися на адресу суду з відміткою про причини повернення «закінчення терміну зберігання».

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі - строком на 2 роки обмеження волі, з позбавленням права обіймати матеріально відповідальні посади строк 2 роки та звільнити обвинуваченого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , суд вважає, що факт скоєння правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України підтверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_54 , який суду повідомив, що працював менеджером по замовленню. Фірма привозила товар, а ОСОБА_3 , отримував кошти за поставлену продукцію. За отриманні кошти ОСОБА_3 , розписувався в особистому зошиті. ОСОБА_3 , був офіційним представником «Рошен». Продукція доставлялась вся вчасно. Одного разу приїжджав представник фірми ОСОБА_55 і при перевірці суми за поставлений товар не зійшлися. На даний час жодних дат не пам?ятає.

- показаннями свідка ОСОБА_56 , яка суду повідомила, що працювала продавцем в с.Розгірче, ОСОБА_3 , отримував в них замовлення, привозив товар, за який вона розписувалась про отримання та особисто давала йому кошти за отриману продукцію, за які ОСОБА_3 , розписувався у зошиті. Дат не пам?ята.

- показаннями свідка ОСОБА_57 , який суду повідомив, що є приватним підприємцем, Фірма привозила товар, а ОСОБА_3 , отримував кошти за поставлену продукцію. За отриманні кошти ОСОБА_3 і інші торгові агенти, розписувався у зошиті. ОСОБА_3 , був офіційним представником «Рошен». Продукція доставлялась вся вчасно. Товар замовляли продавці.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду повідомив, що завжди грошові за доставлений товар передавав ОСОБА_3 . Затримок з доставки товару ніколи не було. Більше нічого додати не може.

- показаннями свідка ОСОБА_58 , який в суду повідомив, що на той час був приватним підприємцем. Замовлення, доставку товару та отримання грошей за товар проводив ОСОБА_59 . Товар завжди поставлявся вчасно. Після отримання товару свідок розписувався в зошиті.

- показаннями свідка ОСОБА_60 , який суду повідомив, що будучи приватним підприємцем, познайомився з ОСОБА_61 , який був торговим представником «Рошен». ОСОБА_62 , завжди вчасно доставляв замолений товар, а кошти за товар на наступний тиждень, передавались ОСОБА_63 приводу доставки чи оплати, ніколи жодних питань чи претензій не виникало. Жодних дат не пам?ятає.

- показаннями свідка ОСОБА_64 , яка суду повідомила, що працювала продавцем в магазині і отримувала товар від ОСОБА_3 , на той час він працював торговим агентом та доставляв продукцію «Рошен». За доставлену продукцію, ОСОБА_62 , отримував кошти, за які розписувався в накладних. Жодних заборгованостей перед постачальниками не було. Гроші передавали продавці.

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка суду повідомила, що є приватним підприємцем в с.Верчани, ОСОБА_62 , був торговим агентом та доставляв продукцію «Рошен». Товар завжди доставлявся торговими агентами вчасно, за що ОСОБА_62 , отримував грошові кошти за які розписувався в накладній. Грошові кошти давала особисто і претензій не було.

- показаннями свідка ОСОБА_36 , яка суду пояснила, що раніше працювала продавцем в магазині в с.Стрілків, ОСОБА_62 , був торговим агентом та доставляв продукцію «Рошен». ОСОБА_62 , отримував грошові кошти за які розписувався в накладній та зошиті.

- показаннями свідка ОСОБА_65 , яка суду пояснила, що в 2010р працювала продавцем в с.Стрілків, ОСОБА_62 , доставляв продукцію «Рошен», а на наступний тиждень забирав гроші. ОСОБА_62 , отримував грошові кошти за які розписувався в накладній. Претензій ні від кого не було.

- показаннями свідка ОСОБА_42 , працює ФОП, яка суду пояснила, що всі події були більше 10 років тому, ОСОБА_62 , був торговим агентом та доставляв продукцію «Рошен». Товар завжди доставлявся вчасно, за що ОСОБА_62 , отримував грошові кошти за які розписувався. Від фірми, яка проводила доставку товару, ніколи претензій не було.

- показаннями свідка ОСОБА_66 , яка суду пояснила, що працює ФОП, ОСОБА_62 , був торговим агентом, брав замовлення та через тиждень привозив продукцію «Рошен». Товар завжди доставлявся вчасно, за що ОСОБА_62 , отримував грошові кошти за які розписувався в накладних.

- показаннями свідка ОСОБА_41 , яка суду пояснила, що з обвинуваченим не знайома, раніше мала магазини в с.Лукавиця. Замовлення робили продавці магазину, тому їй не відомо нічого.

- показаннями свідка ОСОБА_45 , яка суду пояснила, що ОСОБА_62 , був торговим агентом. Товар завжди доставлявся вчасно, за що ОСОБА_62 , отримував грошові кошти за які розписувався в накладній.

- показаннями свідка ОСОБА_32 , яка вказала, що ФОП, суду пояснила, що ОСОБА_62 , був торговим агентом та доставляв продукцію «Рошен». Товар завжди доставлявся вчасно, за що ОСОБА_62 , отримував грошові кошти за які розписувався в накладній. Претензій ніхто не виставляв.

- показаннями свідка ОСОБА_67 , який суду пояснив, що був приватним підприємцем. ОСОБА_62 працював торговим представником «Рошен». ОСОБА_62 , приїжджав до нього брав замовлення, а після доставки товару забирав гроші, за які розписувався в накладній. Претензій від «Рошен», щодо не оплати за доставлений товар ніколи не було.

- показаннями свідка ОСОБА_68 , яка суду пояснила, що її чоловік був приватним підприємцем. ОСОБА_62 працював торговим представником «Рошен». ОСОБА_62 , приїжджав до неї в магазин, брав замолення, а після доставки товару забирав гроші, за які розписувався в накладній. Претензій від «Рошен», щодо не оплати за доставлений товар ніколи не було.

- показаннями свідка ОСОБА_69 , яка суду пояснила, що на той час працювала в магазині «Джміль» ОСОБА_62 працював торговим представником «Рошен». ОСОБА_62 , приїжджав, брав замовлення, а після доставки товару забирав гроші на касі.

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який суду пояснив, що магазин належав його дружині в с.Дуліби, ОСОБА_62 працював торговим представником «Рошен». ОСОБА_62 , приїжджав, брав замовлення, а після доставки товару забирав гроші, за які розписувався в зошиті. Претензій від «Рошен», щодо не оплати за доставлений товар ніколи не було.

- показаннями свідка ОСОБА_39 , який суду пояснив, що є приватниним підприємцем в с.Семигинів, ОСОБА_62 працював торговим представником «Рошен». ОСОБА_62 , приїжджав, брав замовлення, а після доставки товару забирав гроші. Один раз 8 чи 10 років назад телефонували з фірми постачальника і сказали, що невистачає грошей однак, він сказав, що всі гроші віддав ОСОБА_70 і претензій від «Рошен», щодо не оплати за доставлений товар ніколи більше не було.

- витяг з кримінального провадження №0000938 від 20.05.2014, з якого вбачається, що за заявою ТзОВ «БРЕНД-С», внесено відомості, про те, що ОСОБА_3 , працюючи на посаді торгового агента, в період з грудня 2012 по березень 2013, будучи матеріально відповідальною особою здійснив привласнення та розтрату ввірених йому мета рільних цінностей та грошових коштів, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 230000 грн. Правова кваліфікація: ч. 4 ст. 191 КК України.

- витяг з кримінального провадження №0000938 від 20.05.2014, з якого вбачається, що за заявою ТзОВ «БРЕНД-С», внесено відомості, про те, що ОСОБА_3 , працюючи на посаді торгового агента, в період з грудня 2012 по березень 2013, будучи матеріально відповідальною особою здійснив привласнення та розтрату ввірених йому мета рільних цінностей та грошових коштів, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 230000 грн. Правова кваліфікація: ч. 1 ст. 191 КК України.

- заява генерального директора від 19.05.2014 ТзОВ «Бренд-С» ОСОБА_71 , з якої вбачається, що генеральний директор ТзОВ «Бренд-С» ОСОБА_71 , звернувся до Стрийського МВ ГУ МВСУ у Львівській області віз заявою, про те, щоб притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , за привласнення та розтрату ввірених йому матеріальних цінностей та грошових коштів.

- заява ОСОБА_3 , від 01.04.2011 про прийняття на роботу на посаду торгового агента ТзОВ «Бренд-С».

- наказ №10-к від 01.04.2014 ТзОВ «Бренд-С», з якого вбачається, що ОСОБА_3 , прийнятий на роботу з 01.04.2011 в торговий відділ торговим агентом ТзОВ «Бренд-С».

- договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.04.2011, укладений між ОСОБА_3 , та ТзОВ «Бренд-С».

- наказ №95-к від 28.05.2013 ТзОВ «Бренд-С» про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_3 з посади торгового агента.

- пояснення ОСОБА_3 , від 27.03.2013, згідно якого ОСОБА_3 , надав пояснення директору ТзОВ «Бренд-С» про те, що він взяв суму 230000 грн. на власні потреби та зобов`язується повернути до 10.04.2023.

- довідка АБ №5906666 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, згідно якої зареєстровано юридичну особу ТзОВ «БРЕНД-С» 06.07.2005.

- Актом №5 від 30.05.2013 про результати ревізії каси, з якого вбачається, що нестача наявних грошей в касі утворилася внаслідок не здачі коштів торговим агентом ОСОБА_3 за доставлені ним товари підприємцям на суму 230397 грн. 25 коп.;

- свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ТзОВ «Бренд-С» серії НОМЕР_1 .

- договір поставки №Д-553 від 20.02.2012, укладеного ОСОБА_7 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 ,

- видаткова накладна №000048905 від 10.11.2012

- договір поставки №Д-572 від 22.02.2012 укладеного ОСОБА_21 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_21

- видаткова накладна №000010684 від 13.03.2013.

- акти звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2014 по 24.06.2014 між ТзОВ «Бренд-С» та ОСОБА_72

- видаткова накладна №000001726 від 17.01.2013

- договір поставки №Д-724 від 21.03.2012 укладеного ОСОБА_20 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_20

- видаткові накладні №Д-000051238 від 22.11.2012, №Д-000051238 від 24.11.2012, №Д-000050110 від 15.11.2012, №Д-000050110 від 17.11.2012, №Д-000050777 від 22.11.2012.

- видаткові накладні №Д-000001475 від 16.01.2013, №Д-000002058 від 19.01.2013.

- договір поставки №Д-543 від 20.02.2012, укладений ОСОБА_22 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_22

- видаткова накладна №000011029 від 14.03.2013.

- договір поставки№Д-579 від 22.02.2012, укладеного ОСОБА_12 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_12

- видаткові накладні №000008103 від 26.02.2013, №Д-000009325 від 06.03.2013, №Д-000009666 від 07.03.2013, №Д-000009673 від 07.03.2013.

- договір поставки №Д-576 від 22.02.2012 укладений ОСОБА_73 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_73

- видаткова накладні №000011131 від 15.03.2013.

- договір поставки №Д-549 від 29.02.2012, укладений ОСОБА_36 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_36

- видаткова накладна №Д-000011422 від 18.03.2013,(A.C. 106)

- договір поставки №Д-548 від 20.02.2012 укладений ОСОБА_74 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_75

- видаткова накладна №000010685 від 13.03.2013.

- видаткова накладна №000010090 від 09.03.2013.

-видаткові накладні№Д-000009663 від 07.03.2013, №Д-000010852 від 14.03.2013, №Д-000011031 від 14.03.2013.

-договір поставки №Д-646 від 29.02.2012, укладений ОСОБА_25 з ТзОВ «Бренд-С».

-свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_25

-довідка про взяття на облік платника податку ОСОБА_76 від 25.06.2009 №471/29-0.

-видаткова накладна № Д-000010932 від 14.03.2013.

-договір поставки №Д-571 від 22.02.2012, укладений ОСОБА_77 , з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_77

- видаткова накладна №Д-000010672 від 13.03.2013.

- видаткова накладна №Д-000010674 від 13.03.2013.

- договір поставки Д1328 від 25.01.2013, укладений ОСОБА_45 , з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво платника єдиного податку ОСОБА_45

- видаткова накладна №Д-000010388 від 12.03.2013.

- договір поставки №Д-583 від 22.02.2012, укладеного ОСОБА_78 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_30

- видаткові накладні №Д-000010680 від 13.03.2013, №Д-000011793 від 20.03.2013.

- договір поставки №Д-477 від 31.01.2012, укладений ОСОБА_32 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_32

- видаткова наклада №Д-000010387від 12.03.2013.

- видаткова накладна №Д-000010379 від 12.03.2013.

- договір поставки №Д1331 від 25.01.2013, укладений ОСОБА_79 з ТзОВ «Бренд-С».

свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_80

- видаткова накладна №Д-000011162 від 15.03.2013.

- договір поставки №Д-651 від 29.02.2012, укладеного ОСОБА_81 , з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_81

- видаткова накладна №Д-000010181 від 12.03.2013.

- видаткова накладна №Д-000009794 від 08.03.2013, №Д-000009794 від 08.03.2013 ( ОСОБА_40 ).

- видаткова накладна №Д-000011704 від 19.03.2013, ( ОСОБА_53 ).

- договір поставки №Д14/173 від 20.01.2014, укладеного ОСОБА_48 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_48

- видаткова накладна №Д-000011127 від 15.03.2013, ( ОСОБА_48 ).

- договір поставки №Д-578 від 22.02.2012, укладений ОСОБА_38 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_82

- видаткові накладні №Д-000009791 від 08.03.2013, №Д-000009792 від 08.03.2013, №Д-000009793 від 08.03.2013 ( ОСОБА_38 ).

-видаткова накладна №Д-000004845 від 08.02.2013, ( ОСОБА_18 ).

- договір поставки №Д-13-51 від 28.01.2013, укладений ОСОБА_39 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_39

- видаткові накладні №Д-000009797 від 08.03.2013, №Д-000011315 від 15.03.2013.

- видаткова нащадка №Д-000011322 від 15.03.2013 ( ОСОБА_65 ).

- видаткова накладна №Д-000009428 від 06.03.2013 ( ОСОБА_28 )

- видаткові накладні №Д-000010381 від 12.03.2013 ( ОСОБА_83 ).

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_41

- договір поставки №Д-14/177 від 20.01.2014, укладений ОСОБА_17 , з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_17

- видаткові накладні №Д-000008648 від 01.03.2013, №Д-000008648 від 01.03.2013 ( ОСОБА_17 ).

- договір поставки №Д-630 від 29.02.2012, укладений ОСОБА_41 , з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_41

-видаткова накладна №Д-000009918 від 08.03.2013 ( ОСОБА_41 ).

- договір поставки №Д-541 від 29.02.2012, укладений ОСОБА_19 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_19

- видаткові накладні №Д-000010545 від 13.03.2013, №Д-000009431 від 06.03.2013, №Д-000011817 від 20.03.2013, №Д-000011876 від 20.03.2013 ( ОСОБА_19 ).

- видаткові накладні №Д-000056919 від 31.12.2012, №Д-000056736 від 29.12.2012, №Д-000055457 від 20.12.2012 ( ОСОБА_6 ).

- видаткова накладна №Д-000000732 від 09.01.2012 ( ОСОБА_8 ).

- видаткова накладна №Д-000007611 від 22.02.2013 ( ОСОБА_14 )

- договір поставки №Д-13/38 від 17.07.2013, укладений ОСОБА_29 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_84

- видаткові накладні №Д-000011939 від 20.03.2013, №Д-000011920 від 20.03.2013, №Д-000010676 від 13.03.2013 ( ОСОБА_29 ).

- договір поставки №Д-549 від 20.02.2012, укладений ОСОБА_85 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_85

- видаткові накладні №Д-000009917 від 08.03.2013 ( ОСОБА_85 ).

- договір поставки №Д-560 від 21.02.2012, укладений ОСОБА_52 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_52

- видаткові накладні №Д-000011325 від 15.03.2013 ( ОСОБА_52 ).

- видаткова накладна №Д-000011314 від 15.03.2013 ( ОСОБА_86 ).

- договір поставки №Д-668 від 01.03.2012, укладений ОСОБА_87 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_87

- видаткові накладні №Д-000008563 від 28.02.2013 ( ОСОБА_87 ).

-видаткові накладні №Д-000007338 від 22.02.2013, №Д-000006068 від 16.02.2013, №Д-000007788 від 23.02.2013, №Д-000008892 від 02.03.2013 ( ОСОБА_88 ).

- договір поставки №Д-13-32 від 25.01.2013, укладений ОСОБА_46 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_46

- видаткова накладна №Д-000011428 від 18.03.2013 ( ОСОБА_46 ).

- договір поставки №Д-545 від 20.02.2012, укладений ОСОБА_33 з ТзОВ «Бренд-С».

- свідоцтво про сплату єдиного податку ОСОБА_33

- видаткова накладна №Д-000009674 від 07.03.2013 ( ОСОБА_33 )., з яких вбачається, що товар постачальником фактично поставлений замовникам.

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 27.08.2014 №№0000938, 0001400, 0001401, 0001402, 0001417, 00001418, 0001419, 0001420, 0001421, 0001422 та 0001423, які об`єднано в одне провадження від №0000938 за ч. 3 ст. 191 КК України.

Зокрема, видатковими накладними №Д-000008563 від 28.02.2013 ( ОСОБА_87 ) (т.2 а.с.28-29), видаткові накладні №Д-000007338 від 22.02.2013, ( ОСОБА_88 ) (т.2, а.с.30) №Д-000007338 від 22.02.2013, №Д-000006068 від 16.02.2013, №Д-000007788 від 23.02.2013, №Д-000008892 від 02.03.2013 ( ОСОБА_88 ) (т.2, а.с.32-34), видаткова накладна №Д-000011428 від 18.03.2013 ( ОСОБА_46 ), (т.2, а.с.38), видаткова накладна №Д-000009674 від 07.03.2013 ( ОСОБА_33 ), (т.2, а.с.43) чітко підтверджується, що за поставлений даним постачальникам товар, кошти ОСОБА_3 потерпілому ТзОВ «Бренд-С» в касу не внесені.

Також, згідно Акту №5 від 30.05.2013 про результати ревізії каси вбачається, що нестача наявних грошей в касі утворилася внаслідок не здачі коштів торговим агентом ОСОБА_3 за доставлені ним товари підприємцям на суму 230397 грн. 25 коп..

Окремо слід зазначити, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доводиться його заявою від 02.02.2015 (т.3, а.с.44а) згідно якої він просить врахувати добровільне внесення ним грошових коштів на рахунок ТзОВ «Бренд-с», що доводиться квитанціями на суму 1000 грн. (т.3, а.с.44б), на суму 400 грн. (т.3, а.с.48), на суму 500 грн., (т.3 а.с.490, на суму 450 грн. (т.3 а.с.50, на суму 650 грн. (т.3 а.с.51), де в графі призначення платежу зазначено «Погашення боргу від ОСОБА_3 », що свідчить про визнання ОСОБА_3 заборгованості перед ТзОВ «Бренд-с».

В судовому засіданні не встановлено доказів того, що заява ОСОБА_3 про врахування внесення ним коштів на погашення заборгованості була написана під будь-яким тиском.

Внаслідок вищенаведеного і часткового погашення ОСОБА_3 заборгованості перед підприємством, ТзОВ «Бренд-с» надало довідку (т.3 а.с.97) про те, що заборгованість ОСОБА_3 становить 207049 грн. 25 коп.

Захисник ОСОБА_89 , вину ОСОБА_3 заперечив, подав до суду клопотання про визнання доказів недопустимими та вказав, що стороною обвинувачення у кримінальному провадженні в якості доказів надано: Акт №5 від 30.05.2013 про результат ревізії каси, затверджений 30.05.2013 директором ТзОВ «Бренд-С» (том 1, а.с. 14-16), інформацію ТзОВ «Бренд-С» про стан заборгованості ОСОБА_3 (а.п. 52, т.З), картку рахунку №361 (том 3, а.с. 98); оборотно-сальдову відомість (том 3, а.с. 99), копії видаткових накладних та копії договорів поставки однак, вважає дані докази недопустимими.

У відповідності до положень ч.1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 1 та ч.2 ст. 93 КПК України).

Згідно ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду (ч.1 ст. 237 КПК України).

Відповідно до ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Однак, матеріали справи не містять жодних протоколів огляду, відповідно до яких були вилучені зазначені вище докази, а саме товарні накладні, договори поставки. Натомість, в матеріалах містяться лише копії таких документів, засвідчені підписом невідомої особи, без зазначення посади, прізвища та дати засвідчення копії, що не відповідає вимогам Національного стандарту України "Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003".

В матеріалах справи відсутні жодні відомості про те, у який спосіб сторона обвинувачення здійснила збирання таких доказів, відсутні навіть відомості про витребування та отримання таких речових доказів.

Отже, зважаючи на вищенаведене, - всі зазначені вище речові докази подані стороною обвинувачення як докази у цьому кримінальному провадженні були отримані не у порядку, встановленому КПК України, а тому фактичні дані за ними є недопустимими доказами

Зі змісту дослідженого в судовому засіданні Акту №5 від 30.05.2013 слідує, що він був складений за результатами аналізу товарно-транспортних накладних, які у копіях були надані стороною обвинувачення. Так само, походження грошових сум у графі картки рахунку «Текущее сальдо» та графах оборотньо-сальдової відомості «Сальдо на начало периода» взагалі не є зрозумілим.

Таким чином, керуючись концепцією «плодів отруйного дерева», в силу також положень ч.1 ст. 86 КПК України слід визнати недопустими доказами отримані фактичні дані, які вбачаються й з Акту №5 від 30.05.2013 про результат ревізії каси, затвердженого 30.05.2013 директором ТзОВ «Бренд-С» (том 1, а.с. 14-16), картки рахунку №361 (том 3, а.с. 98); оборотно- сальдової відомості (том 3, а.с. 99), що були сформовані на підставі наданих стороною обвинувачення речових доказів - товарних накладних.

Долучені стороною обвинувачення інформація ТзОВ «Бренд-С» про стан заборгованості ОСОБА_3 (а.п. 52, т.З), картка рахунку №361 (том 3, а.с. 98); оборотно-сальдова відомість (том 3, а.с. 99) не були відкриті стороні захисту відповідно до ст.290 КПК України, також з них неможливо встановити, у який спосіб такі документи були долучені до матеріалів справи. Інформація про стан заборгованості з додатками адресована Апеляційному суду Львівської області, натомість відмітки про реєстрацію її судом відсутня.

За таких обставин перелічені докази неможливо покласти у підгрунтя обвинувального вироку.

У зв`язку з тим фактом, що вищевказані докази отримані з порушенням встановленої процедури, просить їх визнати недопустимими.

Спростовуючи доводи сторони захисту щодо визнання недопустимими окремих доказів, суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме журналу судового засідання від 29.09.2014 запис №11 (Т1, а.с.18) прокурором в судовому засіданні долучено всі матеріали даного кримінального провадження.

Згідно листа генерального директора ТзОВ «Бренд-С» (т-3, а.с.6-12) добровільно надало відомості щодо непогашення заборгованості обвинуваченим із посиланням на договори та товаро-транспортні накладні.

Згідно листа Стрийського МВ від 27.05.2014 за №120141/0938 (т.3, а.с.23) слідчим з посиланням на ч.2 ст.93 КПК України в редакції 2014р, витребувано докази по справі, в тому числі Акт №5 від 30.05.2013 про результат ревізії каси та інші докази.

Згідно доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст..40 та 41 КПК України (ред.. 2014) (т-3, а.с.41) слідчим ОСОБА_90 було надано доручення працівникам СДСБЕЗ Стрийського МВ у Львівській області щодо допиту свідків та встановлення чи складалися будь-які документи, акти звірки, тощо, при можливості приєднати як додатки до протоколів допиту їх оригінали.

Згідно листа начальника Стрийського МВ від 01.08.2014 за №120141/201300198 (т-3, а.с.42), на адресу слідчого було направлено матеріали доручення виконаного в порядку ст..41 КПК України по даному провадженню в кількості 191 арк., а саме протоколи допиту свідків з дорученням до протоколів договорів поставки, додатків до договору, видаткових накладних в тому числі і тих, на які у своєму клопотанні покликається захисник.

З наведеного вбачається, що всі докази, які сторона захисту просить визнати недопустимими, зібрані відповідно до вимог КПК України в чинній на час проведення досудового розслідування редакції кодексу.

Щодо вимог клопотання сторони захисту про відкриття матеріалів досудового розслідування суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями статті 290 КПК передбачено обов`язок сторони обвинувачення надати стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, тобто створити можливість стороні захисту для ознайомлення з цими матеріалами, зробити їх копії або інші відображення цих матеріалів. Разом із тим, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав. Отже, вирішення питання щодо використання наданої можливості ознайомитись із такими матеріалами та обсягу ознайомлення з ними повністю залежить від волевиявлення сторони захисту.

Передбачений ч. 12 ст. 290 КПК обов`язок суду не допустити відомості, що містяться в матеріалах справи, як докази у справі у випадку якщо сторона обвинувачення не здійснить відкриття цих матеріалів стороні захисту стосується лише ситуації, коли сторона обвинувачення не виконала такого обов`язку й не надала протилежній стороні доступ до цих матеріалів, унаслідок чого остання була позбавлена можливості ознайомитися з ними. Однак це правило не поширюється на ті випадки, коли сторона захисту, маючи доступ до таких матеріалів, відмовилася від ознайомлення з ними повністю або частково.

Як убачається з матеріалів провадження, ані в підготовчому засіданні, ані в судовому засіданні під час вирішення питання про дослідження долучених доказів до матеріалів провадження та їх дослідження в суді, сторона захисту не висловлювала своїх заперечень проти долучення чи дослідження наданих стороною обвинувачення доказів до матеріалів провадження.

У своєму клопотанні захисник не навів переконливих аргументів на підтвердження того, що сторона захисту не була ознайомлена з доказами у порядку ст. 290 КПК і в матеріалах провадження немає будь яких даних які б вказували на це. Тому з урахуванням викладеного суд вважає, що ці доводи захисника є безпідставними та їх відхиляє.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що захисником в поданому клопотанні та під час судового розгляду не доведено, що докази, на які посилається прокурор при доведенні вини ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1, 3 ст.191 КК України є недопустимими оскільки, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК (ч. 1 ст. 86 КПК). При цьому КПК не містить положення про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими (як протилежність за визначенням допустимим доказам). Разом з тим передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК).

Суд вважає, що захисник у клопотанні про визнання доказів недопустими та під час судових дебатів виходить із власного тлумачення та суб`єктивного аналізу й переоцінки окремих доказів, при цьому аналіз і оцінку доказів та фактичних обставин здійснює тенденційно, вибірково, відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо не вчинення ним даних кримінальних правопорушень, суд оцінює, як намагання уникнути законної відповідальності,

Дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у привласненні та розтраті чужого майна, яке йому було ввірене та перебувало в його віддані та він умисні дії, які виразилися у привласненні та розтраті чужого майна, яке йому було ввірене та перебувало в його віддані, повторно, як матеріально-відповідальній особі.

Свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого суд обґрунтовує наступним.

Так, у ході судового розгляду, судом при дослідженні наведених у вироку письмових доказів, порушень вимог ст. ст. 104, 223, КПК України не встановлено.

Згідно з п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу вимог ст. ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що докази які досліджені в судовому засіданні і які покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, та такими, що у повній мірі підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Суд також оцінює покази свідків, за своїм внутрішнім переконанням та вважає, що оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, та по своїй суті повністю співвідносяться з обставинами провадження, то суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин,що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні,та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Заслухані в судовому засіданні показання свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_56 , ОСОБА_76 , ОСОБА_12 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 , ОСОБА_64 , ОСОБА_18 , ОСОБА_36 , ОСОБА_65 , ОСОБА_42 , ОСОБА_66 , ОСОБА_41 , ОСОБА_45 , ОСОБА_32 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_28 , ОСОБА_39 , які чітко та послідовно пояснили суду, а саме, що ОСОБА_3 , працюючи на посаді торгового представником фірми «Рошен» приїжджав, брав замовлення, а після доставки товару отримував від них кошти за отриманий товар, за які розписувався в накладних

Суд також звертає увагу на те, що за клопотанням прокурора для допиту в судовому засіданні судом викликались свідки ОСОБА_91 , ОСОБА_26 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , однак в ході розгляду справи прокурором було заявлено клопотання про відмову від виклику вказаних свідків, яке судом було задоволено. Інші учасники справи не заявляли клопотань про допит вказаних свідків.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахування ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, не одружений.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, який позитивно характеризується за місцем проживання раніше не судимий, не визнав свою вину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію прокурора, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід призначити покарання за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України виді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій, в межах санкції статті.

Згідно санкції ч. 1 ст. 191 КК України за привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, - карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Згідно санкції ч. 3 ст. 191 КК України за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, - караються обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до положення статті 12 КК України (в редакції Закону України

від 15.11.2011 р. N 4025-VI) злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

В той же час, відповідно до положень п. 3, 4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з положеннями статті 12 КК України (в редакції Закону України

від 15.11.2011 р. N 4025-VI) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України відноситься злочину середньої тяжкості та до тяжкого злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких зупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду, та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 , вчинене в період з грудня 2012 по 03.04.2013 та з моменту вчинення злочинів минуло понад 10 років.

Згідно матеріалів кримінального провадження та пояснень прокурора в даному випадку відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, ОСОБА_3 , від органу досудового розслідування чи суду не ухилявся, нового кримінального правопорушення не вчинив.

Встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, матеріали справи з обвинувальним актом надійшли до Стрийського міськрайонного суду 02.09.2014.

Враховуючи, що інкриміноване обвинуваченому діяння, кваліфіковане за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, було вчинене ОСОБА_3 , в період з 01.04.2011 по 03.04.2013 та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості та тяжкого злочинів, отже, судом встановлено, що на час розгляду кримінального провадження закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди обвинуваченого на звільнення з підстав спливу строків давності (постанови ККС ВС від 10.06.2021 у справі № 640/11750/17, від 25.02.2021 у справі № 192/3301/16-к).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суд має обов`язок роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

При цьому, згідно ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

В судовому засіданні, після роз`яснення судом обвинуваченому ОСОБА_3 , що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає та вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України, а тому суд продовжив розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в загальному порядку, передбаченому КПК України.

В той же час відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Отже, оскільки обвинувачений заперечив щодо закриття справи через закінчення строків давності, суд має звільнити його від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, яка є спеціальною нормою та застосовується саме у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

З`ясувавши, що на момент судового розгляду минув строк, передбачений п. 3,4 ч. 1 ст. 49 КК України, а обвинувачений не висловив свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 ст. КК України, суд доходить висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 , від призначеного покарання за це кримінальне правопорушення на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, п.3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи вимоги ст.ст. 128-129 КПК України, суд роз`яснює цивільному позивачу його право на пред`явлення позовних вимог до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні без розгляду.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 191 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади протягом року.

-за ч. 3 ст. 191 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі, з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді обмеженні волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.49, ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_3 від покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд-С» до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1