УХВАЛА

26 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 401/188/23

провадження № 51 - 5581 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року,

встановив:

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, переважно цитує окремі норми права та не вказує таких порушень КПК, які з огляду на положення 370, 404, 412, 413 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Натомість у поданій скарзі захисник фактично ставить питання про перевірку оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з тим, що не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку та по суті заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, вказуючи на порушення судом вимог, передбачених ст.ст. 419, 420 КПК, захисник лише формально виписує норми процесуального закону, однак не вказує, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту, всупереч зазначеним нормам закону, не були розглянуті апеляційним судом або не спростовані.

Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник ОСОБА_4 не погоджується як із вироком місцевого суду так і ухвалою апеляційного суду, однак в прохальній частині скарги просить скасувати лише рішення апеляційного суду, що є не зовсім зрозумілим та позбавляє Суд можливості визначитися з предметом оскарження.

Вказуючи про невиконання судом апеляційної інстанції вимог ч. 3 ст. 404 КПК, захисник належним чином не обґрунтовує та не зазначає чи були встановлені під час кримінального провадження у суді першої інстанції порушення, які б зобов`язували суд апеляційної інстанції повторно дослідити докази за клопотанням обвинуваченого.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Разом із тим, до касаційної скарги захисник долучила знеособлені копію вироку місцевого суд та ухвалу суду апеляційної інстанції, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості визначитися з ідентифікацією засудженої особи.

До того ж, в касаційній скарзі не зазначено, чи бажає захисник брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 цього Кодексу, з урахуванням положень ч.ч. 1, 7 ст. 336 КПК.

За ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, захисник в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресувала до Верховного суду України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3