справа № 361/1842/24
провадження № 1-кп/361/803/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 002328 від 26.11.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , освіта вища, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , звання старший солдат, посада оператор ударних безпілотних авіаційних комплексів, одруженого, утриманців не має, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області з 22.02.2024 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ухвалою суду від 26.02.2024 було призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить суд задовольнити подане 29.11.2024 до суду клопотання про закриття даного кримінального провадження посилаючись на те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене його захисником клопотання та повідомив суду, що він свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не визнає, однак надає свою згоду на закриття кримінального провадження у зв'язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження йому роз'яснені та зрозумілі, просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти закриття даного кримінального провадження у зв'язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, вказуючи на відсутність перешкод для застосування відносно останнього ст. 49 КК України.

Представник потерпілого заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 з посиланням на те, що обвинувачений не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тому дане кримінальне провадження не може бути закрито за закінченням строків його притягнення до кримінальної відповідальності, обвинувачений має довести свою невинуватість та, в разі її доведення, судом має бути постановлено виправдувальний вирок.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та наявні матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов'язок розглянути відповідне клопотання.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Отже кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому згідно ч. 2 цієї статті перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце 25.11.2021.

Визначений ст. 49 КК України трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув 25.11.2024, протягом цього строку ОСОБА_4 кримінальних правопорушень не скоював, від досудового слідства або суду не ухилявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Доводи представника потерпілого про те, що невизнання обвинуваченим своєї вини позбавляє суд можливості звільнити його від кримінальної відповідальності на підставах, визначених ст. 49 КК та закрити кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, є необґрунтованими.

Так, у справі № 455/229/17 Верховний Суд у постанові від 11.11.2020 наголосив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов'язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов'язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У постанові від 29.07.2021 по справі № 552/5595/18 Верховний Суд наголошує, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Отже, в даному випадку наявні всі необхідні умови для закриття даного кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов суд залишає без розгляду, так як нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Крім того, із системного аналізу КПК України та КК України слідує, що передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов'язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, а також те, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов'язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 204/2626/21).

Щодо витрат, понесених при проведенні по даному кримінальному провадженню судових експертиз, суд приходить до висновку, що вони не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України судові витрати покладаються на особу у разі, коли відносно неї ухвалено обвинувальний вирок, що також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №712/1710/19, тому витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженню здійснюються за рахунок держави.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до приписів ст. 100 КПК України, арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 284, 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 002328, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв'язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Витрати, понесені при проведенні по даному кримінальному провадженню судових експертиз, віднести на рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Речові докази:

-автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити власнику за належністю;

- автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити власнику за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1