СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1961/25
ун. № 759/7076/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001165, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2023 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генеральної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001165, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2023 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні 4 відділу розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001165 від 27.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. Так, за невстановлених обставин та у невстановлений в ході досудового розслідування час, приблизно в 2023 році, у ОСОБА_8 , який раніше був притягнутий до кримінальної відповідальності та являється обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000120 від 11.11.2021 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст.307 КК та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч.ч.1, 3, ст.307, ч.ч.1, 2 ст.311, ч.3 ст.313, ч.1 ст.317 КК України у тому ж провадженні, виник повторний злочинний умисел на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин. Розуміючи, що вчинення подібного роду злочинів потребує об`єднання та координації зусиль декількох осіб, вирішили утворити організовану злочинну групу метою діяльності якої стало б незаконне збагачення шляхом вчинення низки злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на постійній основі на території м. Кривого Рогу та ряду інших областей України. При цьому ОСОБА_8 взяв на себе роль організатора вище вказаної організованої злочинної групи та вчинюваних нею злочинів. Реалізуючи свій злочинний умисел в частині створення організованої злочинної групи ОСОБА_8 , в указаний вище період часу у неустановленому досудовим розслідуванням час та місці вступив у злочинну змову, направлену на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою подальшого збуту та збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP ОСОБА_10 , який в цей період часу вже був притягнутий до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000367 від 21.04.2022 року, за ч. 2 ст. 309 КК України, перебував під судовим слідством та в подальшому був засуджений за даною статтею, а також ОСОБА_6 , та іншими на даний час не установленими особами, таким чином попередньо зорганізувшись у стійке об`єднання для вчинення ряду кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

План спільної злочинної діяльності потребував попередньої довготривалої підготовки та координації дій ряду учасників та складався з декількох етапів а саме: визначення способу незаконного збуту психотропної речовини, для чого організатором ОСОБА_8 , було обрано безконтактний спосіб збуту психотропних речовин, через мережу Інтернет, зокрема так звані телеграм-канали, шляхом «закладок», тобто схованок пофасованих певною вагою доз психотропних речовин на ділянках місцевості, що знаходяться у публічному доступі. Для цього ОСОБА_8 в неустановлений досудовим розслідуванням час та місці, у неуставлений спосіб вступив в злочинну змову із неустановленими особами, які створили та адмініструють в мережі Інтернет так звану крамницю зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин «ІНФОРМАЦІЯ_2» та запропонував ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , збувати психотропні речовини в складі організованої ним групи в якості «закладників» по м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області; незаконне придбання в координації із неустановленими особами з числа працівників наркокрамниці «ІНФОРМАЦІЯ_2» особливо великих та великих розмірів психотропних речовини, від групи осіб, так званих «лаборантів» або «варщиків» тобто осіб, які незаконно виготовляють вказані предмети злочину, їх незаконне придбання шляхом підйому закладки так званого «майстер-кладу» та подальше незаконне перевезення предметів злочину з метою їх подальшого збуту не визначеному колу осіб; пошук приміщення для незаконного зберігання та фасування психотропної речовини, яке мало б відповідати потребам злочинної групи, а саме слугувати так званою «фасовкою» тобто місцем, де б учасники злочинної групи могли незаконно зберігати предмети злочину, здійснювати подрібнення крупних партій психотропних речовин на дрібніші; незаконний збут психотропної речовини шляхом «закладок», отримання та розподіл злочинних прибутків.

Організатор та учасник злочинної групи ОСОБА_8 , визначив собі у створеній ним організованій злочинній групи роль організатора, здійснював підготовку до вчинення та вчинення низки вище вказаних злочинів, керування іншими співучасниками, фінансування злочинної діяльності, забезпечення її учасників необхідними знаряддями для вчинення злочину, участь у незаконному виготовленні психотропної речовини, контроль діяльності інших співучасників, розподіл грошових коштів між учасниками організованої злочинної групи за вчинення злочинів у вигляді так званої «заробітної плати».

З вище вказаною метою ОСОБА_8 за спільним злочинним задумом мав підшукати приміщення для незаконного зберігання психотропної речовини для чого вибрав приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що була у нього в користуванні. Крім того в злочинні обов`язки останнього входило безпосереднє фасування незаконно придбаних партій наркотичних засобів в приміщенні вказаної квартири, визначення районів міста, де учасники групи незаконно мали збувати психотропні речовини в той чи інший момент часу, зв`язок та координація злочинних дій із неустановленими особами з числа так званої адміністрації наркокрамниці «ІНФОРМАЦІЯ_2», контроль за роботою інших учасників злочинної групи, розподіл між учасниками злочинної групи отриманих незаконним шляхом грошових кошів у якості винагороди, керування іншими учасниками групи їх підбір та залучення до злочинної діяльності, підготовка та керування вчиненням злочинів переліченої категорії та інше.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за спільним злочинним задумом знаходились з відома ОСОБА_8 , у вище вказаному приміщенні, діючи спільно з останнім, облаштували місце незаконного зберігання психотропної речовини помістивши туди електронні ваги, поліетиленові пакетики, ізоляційну стрічку різних кольорів, маркери та інші предмети, де подальшому стали незаконно зберігати з метою збуту психотропну речовину, здійснювати її фасування на дрібніші партії певної ваги. ОСОБА_6 отримував від ОСОБА_8 партії психотропної речовини, та здійснював аналогічні дії із нею окремо від інших учасників групи, оскільки організатор групи ОСОБА_8 остерігався, що через зловживання останнім психотропними речовинами той може викрити інших учасників групи.

Отримавши чергову партію психотропної речовини ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 під керівництвом ОСОБА_8 впродовж декількох днів здійснювали фасування такої речовини в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , у пакетики різної ваги, які перемотували кольоровою ізоляційною стрічкою позначаючи таким чином масу речовини, призначеної до збуту, при цьому частину психотропної речовини ОСОБА_8 передав для незаконного збуту ОСОБА_6 , який здійснював її фасування та збут в автономному режимі за місцем свого проживання.

Після цього, як психотропна речовина була по фасована, ОСОБА_8 отримував від неустановленої особи адміністратора наркокрамниці «ІНФОРМАЦІЯ_2» відомості про район міста, кількість, вагу закладок психотропної речовини які належить зробити вказаним вище особам. Після цього учасники групи під керівництвом ОСОБА_8 , який в цьому випадку виступав також безпосереднім виконавцем злочинів, виїжджали у певні райони міста та робили закладки психотропної речовини на місцевості, позначаючи кожне таке місце GPS координатами, роблячи фотографію місця та короткий опис. Після цього інформація про кількість зроблених закладок надавалась ОСОБА_8 адміністратору наркокрамниці «ІНФОРМАЦІЯ_2», який в свою чергу виплачував їм грошову винагороду як правило на криптогаманці.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , вище вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом виконання негласного отримання зразків необхідних для порівняльного дослідження від 16.11.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді візуального спостереження за місцем, а саме за ділянкою місцевості та прилеглою територією, яка є частиною лісосмуги за географічними координатами Саксаганського району в м. Кривий Ріг від 30.10.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-відеоконтролю особи відносно ОСОБА_8 , від 15.01.2024; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 , від 15.01.2024; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження відносно ОСОБА_6 , від 13.09.2024; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження відносно ОСОБА_6 , від 13.09.2024; висновком експерта від 07.10.2024, №СЕ-19/111-24/54957-НЗПРАП, де виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP; висновком експерта від 01.10.2024, №СЕ-19/111-24/54954-НЗПРАП, де виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP у великих розмірах; іншими матеріалами в сукупності.

Відповідно, завершити досудове розслідування до спливу строку дії попередньою ухвали про застосування запобіжного заходу (до 15.04.2025) не представляється можливим, у зв`язку з необхідністю проведення у кримінальному провадженні значної кількості слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень, зокрема: долучити до матеріалів кримінального провадження висновки 7 призначених судових експертиз (молекулярно-генетичних, матеріалів, речовин та виробів, комп`ютерно-технічних), які на даний час призначеними але не проведеними; внести по результатами проведення цих експертиз відомості до ЄРДР, які являються епізодами злочинної діяльності підозрюваних; ініціювати перед відповідним прокурором об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне, та об`єднати їх; з урахуванням висновків призначених експертиз, підготувати та вручити підозрюваним повідомлення про нові підозри в вчиненні кримінальних правопорушень, провести огляди та аналіз отриманої від операторів мобільного зв`язку, ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Новапей» інформації; на основі отриманого аналізу, даних судових експертиз, вирішити питання про повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні іншим особам, відносно яких проводились НСРД у даному кримінальному провадженні, і які є підозрюваними у іншому кримінальному провадженні, що також перебуває в провадженні відділу ГСУ НПУ; у випадку здобуття достатньою доказової бази для повідомлення даним особами про підозру, ініціювати перед відповідним прокурором об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне; з урахуванням зібраних матеріалів та доказів у кримінальному провадженні визначитись з остаточним колом підозрюваних, кваліфікацією та підготувати кінцеве повідомлення про підозру; зібрати у повному обсязі, матеріали, що характеризують підозрюваних; розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених НСРД, а саме протоколи, клопотання, доручення, постанови, ухвали Київського та Дніпропетровського апеляційних судів; виконати вимоги ст.290 КПК України з підозрюваними та їх захисниками; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування.

Слідчий вказує, що теперішнього часу наявні та не зменшені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, у процесуальній поведінці підозрюваного, що підтверджується наступним. Також, на користь зазначених вище ризиків вказує і той факт, що злочин, який інкримінується підозрюваному вчинений у складі організованої групи, що в свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї групи були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти даний злочин, використовуючи при цьому необхідне приладдя та здійснюючи збут незаконне виготовлення психотропних речовин в великому та особливо великому розмірах, тобто здійснюючи злочин зухвало з порушенням нормальної життєдіяльності громадського суспільства та розповсюджуючи небезпечні речовини не визначеному колу осіб. Зважаючи на викладене, інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від досудового розслідування та суду, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для запобігання всіх ризиків, вказаних у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти клопотання заперечував та пояснив, що він співпрацює зі слідством, будучи на волі він вживав психотропні речовини, але не збував їх. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на даний час він зареєстрований у квартирі разом з матір`ю, є цивільна дружина на якій планує одружитись, має вищу освіту, є соціалізованою людиною.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, оскільки вважає, що ризики заявлені в клопотанні заявлені на майбутнє. В діях підозрюваного відсутній склад ч.3 ст. 307 КК України. Просить задовольнити клопотання прокурора частково та застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт. Розмір застави у визначеному розмірі є непомірним для підозрюваного та його матері, що не відповідає ч.4 ст. 182 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до підозрюваного цілодобовий чи нічний арешт, оскільки навіть організатором Похітоновим внесено заставу, проте визначена сума застави є завеликою для підозрюваного та його рідних.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом встановлено, що згідно наказу Національної поліції України від 28.11.2023 року № 1108 визначено місце розташування та проведення досудового розслідування слідчими ГСУ НПУкраїни, зокреса за адресою: бульв.Кольцова, 22А (Святошинський р-н) (а.с. 12).

У провадженні 4 відділу розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001165 від 27.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, справа № 1 - кс/759/78/25, ун. №759/27632/24 в кримінальному провадженні №0001165 від 27.09.2023, продовжено строк досудового розслідування до 15.04.2025 року включно.

24.02.2025 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (справа №1 - кс/759/1128/25, ун. №759/3835/25) підозрюваному ОСОБА_6 , визначено розмір застави у розмірі 120 (сто двадцять) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 363360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят ) гривень.

06.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва №1-кс/759/1273/25, ун №759/4397/25, підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.04.2025 року з утримуванням останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України із визначенням розміру застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., 00 коп., після внесення якої ОСОБА_6 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, в кримінальному провадженні №0001165 від 27.09.2023 року, продовжено строк досудового розслідування до 15.07.2025 року.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення у порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваному строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно пунктів 57-59 рішення Європейського суду з прав людини «Корнійчук проти України» від 30 січня 2018 року суд нагадує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади. Обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання - на додаток до наявності обґрунтованої підозри - покладається на неї з моменту ухвалення першого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, тобто «негайно» після затримання (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), заява № 23755/07, пункти 87 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги)). Більше того, вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (див. рішення у справі «Ідалов проти Росії» [ВП] (Idalov v. Russia [GC]), заява № 5826/03, пункт 140, від 22 травня 2012 року).

До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Ара Арутюнян проти Вірменії» (Ara Harutyunyan v. Armenia), заява № 629/11, пункт 50, від 20 жовтня 2016 року, з подальшими посиланнями).

Презумпція завжди діє на користь звільнення. Національні органи судової влади повинні, з дотриманням принципу презумпції невинуватості, дослідити всі факти, що свідчать на користь чи проти існування згаданої вимоги про громадський порядок або виправдовують відступ від норми статті 5, та мають навести їх у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення. По суті, саме на підставі причин, наведених у цих рішеннях, та встановлених фактів, зазначених заявником у своїх скаргах, суд має дійти висновку про наявність або відсутність порушення пункту 3 статті 5 (див., серед інших джерел, згадане рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), пункти 89 та 91). Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними» (див. рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 та 48183/99, пункт 63, ЄСПЛ 2003-IX (витяги)). Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункт 84 in fine, від 26 липня 2001 року).

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80).

У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою.

Слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду. Водночас, вказаний ризик вважаю, що є мінімальним, враховуючи наявність у підозрюваного місця постійного проживання у м. Кривий Ріг.

Разом з тим, під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не наведено переконливих аргументів продовження існування ризиків, передбачених п. 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, а також, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним у клопотанні ризикам, та які б виправдовували обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що підозрюваний є громадянином України, має постійне місце проживання в Дніпропетровській обл., м.Кривий Ріг, раніше не судимий, має вищу освіту та міцні соціальні зв`язки, матір, яка проживає з ним за однією адресою.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Прокурором у судовому засіданні, на думку слідчого судді, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 тривалий час не вносить визначений йому розмір застави та продовжує перебувати під вартою, що дозволяє припустити надмірний для нього характер застави на цей час. Слідчий суддя бере до уваги поступове зменшення розміру застави з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом цього кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведені обставини у сукупності з конкретними обставинами кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкістю покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, іншими даними про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя дійшов висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України здатен більш м`який запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 частини п`ятої статті 194 КПК України.

На переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, а тому клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 202, 205, 532, 534, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього та заборонити ОСОБА_6 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме :

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатись із населеного пункту в якому проживає, а саме: квартири АДРЕСА_3 (окрім випадків надання йому невідкладної медичної допомоги).

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

- утриматись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування - до 07.06.2025 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний не виконає покладенні на нього обов`язки, до нього може бути застосований більш суворий вид запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 11.04.2025 року о 10.00.

Слідчий суддя ОСОБА_1