УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 753/5423/23

провадження № 51-1302 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , яка брала участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року стосовно особи, щодо якої закрито кримінальне провадження - ОСОБА_5 та виправданого ОСОБА_6 ,

установив:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, задоволено змінену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 та частково задоволено змінену апеляційну скаргу прокурора окружної прокуратури. За результатами апеляційного розгляду вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 скасовано та кримінальне провадження стосовно нього закрито на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Щодо виправданого ОСОБА_6 апеляційний суд зазначений вирок залишив без змін.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду прокурор ОСОБА_4 подала касаційну скаргу.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків з огляду на таке.

За змістом пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Крім того, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке конкретно рішення має прийняти суд касаційної інстанції, яке б узгоджувалось із повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ст. 436 КПК України, з урахуванням обмежень, встановлених ст. 437 КПК України.

Так, у касаційній скарзі прокурор, посилаючись, зокрема, на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який, на її думку, підлягав застосуванню, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та призначення нового розгляду кримінального провадження щодо останніх у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд, переглядаючи вирок, зокрема, за апеляційною скаргою прокурора, в якій вона, не відмовляючись від доводів скарги прокурора окружної прокуратури щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просила розглянути зміни до прохальної частини скарги та скасувати вирок (як щодо засудженого ОСОБА_5 так і до виправданого ОСОБА_6 ) і закрити кримінальне провадження щодо обох на підставі п 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу сторони обвинувачення частково, лише щодо засудженого ОСОБА_5 , що прокурор вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Проте, зазначене не узгоджується із повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ст. 436 КПК України, у взаємозв`язку із положеннями ст. 437 цього Кодексу, з огляду на таке.

Так, згідно із ч. 2 ст. 421 КПК України, виправдувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасований лише у разі, якщо апеляційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник, а також на підставі апеляційної скарги обвинуваченого, його захисника з мотивів і підстав виправдання.

Крім цього, відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

У касаційній скарзі, прокурор просить касаційний суд скасувати ухвалу апеляційного суду, зокрема, через те, що апеляційний суд не задовольнив її вимоги про скасування виправдувального вироку стосовно ОСОБА_6 та не закрив кримінальне провадження щодо останнього.

Формально вимоги прокурора про скасування ухвали апеляційного суду відповідають положенням ст. 436 КПК України. Однак, з огляду на те, що апеляційний суд своєю ухвалою залишив виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 без змін, а прокурор просить касаційний суд скасувати це рішення з підстав, передбачених ст. 419 КПК України, касаційний суд, у разі відкриття кримінального провадження, буде позбавлений можливості - з підстав ст. 417 КПК України, задовольнити у повному обсязі зазначену у касаційній скарзі вимогу прокурора.

Тому, наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Отже, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, надавши їй десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , яка брала участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року стосовно особи, щодо якої закрито кримінальне провадження - ОСОБА_5 та виправданого ОСОБА_6 , залишити без руху, встановивши їй десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3