Справа № 738/2701/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/203/25
Категорія - ст. 336 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за ст. 336 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

в с т а н о в и в:

Вищевказаною ухвалою клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт задоволено.

ОСОБА_6 , засудженому вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2023 року, скасованим у частині призначеного покарання вироком Харківського апеляційного суду від 28 червня 2023 року, замiнено невідбуту частину основного покарання - один рік дев`ять місяців вісім днів позбавлення волi - на цей же строк покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням щомісяця 20 % його заробітної плати і перерахуванням відрахованої та утриманої суми в дохід держави.

Місцевий суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення нетяжкого злочину, відбув 1/3 частину строку призначеного судом покарання, з характеристики засудженого, матеріалів його особової справи вбачається, що він став на шлях виправлення та довів це своєю поведінкою, тому має право на застосування положень ст. 82 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про виправлення засудженого не відповідає фактичним обставинам справи, адже останній під час відбування покарання у виді позбавлення волі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Звертає увагу, що ОСОБА_6 засуджений за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, а тому в умовах воєнного стану заміна судом невідбутого покарання більш м`яким не може вважатися обґрунтованою, оскільки не сприятиме запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так й іншими особами.

Як встановив місцевий суд, ОСОБА_6 засуджений вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2023 року за ст. 336 КК України до трьох років позбавлення волі; на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Згідно з вироком Харківського апеляційного суду від 28 червня 2023 року, вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасований у частині призначеного покарання; ухвалений новий ворок, яким призначено ОСОБА_6 покарання за ст. 366 КК України у виді трьох років позбавлення волі без застосування ст. ст. 75, 76 КК України; строк відбування покарання обчислюється з дня його фактичного затримання для виконання цього вироку; в решті вирок залишений без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 листопада 2023 року, вирок Харківського апеляційного суду від 28 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишений без змін.

19 листопада 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора та засудженого, дослідивши матеріали судового провадження й перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства, головною передумовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є факт виправлення засудженої особи, який, перш за все, полягає в правослухняній поведінці, а також досягненні цілей покарання.

Процес виправлення й перевиховання, на переконання апеляційного суду, має бути стабільним і послідовним протягом усього періоду перебування засудженого в установі виконання покарання.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є не обов`язком, а правом суду, якому передує попереднє вивчення всіх даних про засуджену особу для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.

Як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення нетяжкого злочину та відбув 1/3 частину строку призначеного судом покарання, що, з огляду на вимоги п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, дало йому право звернутися до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

У свою чергу, з матеріалів судового провадження, зокрема з характеристики засудженого, вбачається, що ОСОБА_6 під час відбування покарання у виді позбавлення волі неодноразово заохочувався подяками за дотримання встановлених правил поведінки й сумлінне ставлення до праці, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі виконання покарань, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», виконує заходи індивідуальної програми соціально-виховної роботи.

Крім того, відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, оцінка ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення є низькою, останній став на шлях виправлення.

Отже, з огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 і заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4