ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/9278/24 Номер провадження 11-сс/814/199/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ДБК Квант» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2025 року у кримінальному провадженні №00002091,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання детектива підрозділу детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки у Полтавській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000291 за ч.3 та ч.5 ст.191, ч.1 ст.364, ч.1, ст.366 КК України та наклав арешт на певне майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_10 , а саме: корпоративні права ТОВ «ДБК Квант» () в розмірі 100 % статутного капіталу, належного ОСОБА_10 , із відповідними заборонами вчиняти певні дії.

Крім того, слідчий суддя наклав арешту на грошові кошти в розмірі 43803000 грн, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_10 , відкритих у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), МФО банку 305299.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що накладення арешту на майно відповідає вимогам забезпечення кримінального провадження, необхідне для подальшого відшкодування шкоди в разі ухвалення обвинувального вироку та забезпечення цивільного позову.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про арешт майна ОСОБА_10 .

При цьому не погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність корпоративних прав (статутного капіталу) критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Наголошує, що статутний капітал не є матеріальним об`єктом, а тому не може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказує, що корпоративні права ТОВ «ДБК КВАНТ» у розмірі 100% статутного капіталу не можуть бути набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки набуті до 2022 року та не можуть бути використані як забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Звертає увагу, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування необхідності накладення арешту на корпоративні права ТОВ «ДБК КВАНТ».

Стверджує про необґрунтованість підозри та відсутність факту вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що цивільний позов прокурора подано до фізичної особи ОСОБА_10 , тому він не може бути забезпечений майном юридичної особи, директором та засновником якої є ОСОБА_10 .

Зазначає, що у клопотанні детектива відсутні докази, що належні ОСОБА_10 кошти, які знаходяться на банківських рахунках, набуті кримінально протиправним шляхом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Доводи апеляційної скарги про відсутність визначених законом підстав для арешту корпоративних прав ТОВ «ДБК Квант» та грошових коштів є непереконливими.

Приписами ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Як вбачається з матеріалів провадження, Територіальним управлінням БЕБ у Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000291 за ч.3 та ч.5 ст.191, ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України за фактом зловживання директором ТОВ «ДБК Квант» ОСОБА_10 своїм службовим становищем, а також розтрати коштів місцевого бюджету на загальну суму 43803000 грн в результаті умисного завищення обсягів наданих послуг за договором №49 від 26 вересня 2022 року, укладеним між Управлінням ЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради та ТОВ «ДБК Квант» про закупівлю робіт «Послуги з прибирання вулиць та інших територій Полтавської міської територіальної громади (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою, у т.ч. утримання вулично-дорожньої мережі)».

22 січня 2025 року детективом Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Полтавській області ОСОБА_9 повідомлено ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.

Вирішуючи питання про накладення арешту на майно, у відповідності до вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна та можливість використання майна, на яке накладено арешт, для відшкодування в подальшому шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) з огляду на те, що арешт накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Підставою для арешту майна з цієї метою є сукупність фактичних даних кримінального провадження, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, в наслідок чого заявлено цивільний позов про її відшкодування, а також докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

При цьому, необхідність арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди зумовлюється обґрунтованою підозрою, що незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині цивільного позову.

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, в повній мірі врахував зазначені вимоги закону при застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, а обираючи спосіб арешту врахував розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, Полтавською обласною прокуратурою заявлено цивільний позов про стягнення з директора ТОВ «ДБК Квант» ОСОБА_10 на користь Полтавської міської ради шкоди у вигляді суми несплачених до бюджету податків, заподіяної внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, на загальну суму 43803000 грн.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, та значний розмір заподіяної шкоди, а також наявність в матеріалах провадження цивільного позову, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «ДБК Квант», а також на грошові кошти ОСОБА_10 на рахунках в АТ КБ «Приватбанк».

Твердження адвоката в апеляційній скарзі про відсутність підстав для накладення арешту на майно юридичної особи з огляду на те, що цивільний позов пред`явлено прокурором до ОСОБА_10 як до фізичної особи є непереконливими, оскільки зміст вказаного цивільного позову свідчить про те, що позовні вимоги звернені до ОСОБА_10 саме як до посадової особи суб`єкта господарювання директора ТОВ «ДБК Квант», якому повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

Наведене свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення цивільного позову, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Також колегія суддів враховує, що 31 березня 2025 року заступник керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 направив обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 за ч.5 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України до Октябрського районного суду м. Полтави у порядку ст.291 КПК України для розгляду по суті.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 30 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000291 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ДБК Квант» - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4