ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/689/25 Справа № 180/1083/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000117 від 03 березня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 03.03.2024 року, приблизно о 14 год. 45 хв., обвинувачений ОСОБА_7 знаходився в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 разом із своєю дружиною ОСОБА_9 . На грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістав з чохла, який був у нього на поясі, ніж, яким наніс три удари в область живота, грудної клітини, та лівої руки потерпілої. Таким чином, виконав всі необхідні дії для доведення свого злочинного наміру, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що потерпілій своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, непроникаючого колото-різаного поранення лівої кисті, непроникаючого колото-різаного поранення лівої молочної залози, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі на підставі ст.ст. 69, 75 остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступнею тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок суворості. На переконання захисника, при призначенні покарання суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину. Окрім цього, останній за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а потерпіла жодних претензій до обвинуваченого не має та просила суд суворо його не карати. Захисник вважає, що сукупність наведених обставин доводить, що виправлення обвинуваченого можливе протягом менш тривалого строку позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за встановлених судом обставин, а також правильність кваліфікацій його дій, захисником в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та його особі, за доводами апеляційної скарги захисника, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів не перебуває, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття та не встановив таких, які б в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжували.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у достовірності встановлених судом відомостей.

Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів вважає розмір призначеного обвинуваченому покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та даним про особу винного.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 є військовослужбовцем, який проходить військову службу з 01 березня 2022 року, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Разом із цим, судом залишено поза увагою те, що потерпіла під час судового розгляду вказала на відсутність претензій до обвинуваченого та просила його суворо не карати.

Враховуючи наведені обставин, а також й відомості про щире каяття обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд мав достатні підстави призначити останньому покарання, пов`язане з позбавлення волі на менш тривалий строк. За цих умов, визнати призначене судом ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого неможливо.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Виходячи з того, що колегією суддів визнано призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, колегія суддів вважає, що вирок суду слід змінити, частково задовольнивши вимоги захисника обвинуваченого.

Що стосується доводів останнього про необхідність застосування положень ст. 69 КК України, то вони не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого та частково погоджуючись з ними приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення та зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (вісім) років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3