Провадження № 1-в/638/569/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити його клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, дослідивши клопотання, особову справу засудженого, дійшов наступного висновку.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2024 році - 3028 грн, у 2023 -2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 1921 грн., у 2018 1762 грн. та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судом встановлено що ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ Олексіївська виправна колонія (№25) за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року.

За вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання, зарахувавши у строк відбування покарання за цим вироком, строк, відбутий за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року.

За вказаним вироком, ОСОБА_4 в результаті злочинних дій спричинену матеріальну шкоду на загальну суму 985,80 грн., що станом на 09 січня 2022 року (дата вчинення ОСОБА_4 кримінального діяння) складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, відповідно до вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 змінено в частині призначення покарання. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за: ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін.

За вказаним вироком, ОСОБА_4 в результаті злочинних дій спричинену матеріальну шкоду: за епізодом від 28 вересня 2020 року на загальну суму 1425 грн., що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального діяння; за епізодом від 25 лютого 2021 року о 16:09 год. на загальну суму 578,70 грн., що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального діяння; за епізодом від 25 лютого 2021 року о 17:00 год. 636,70 грн., що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального діяння.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караними, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд дійшов висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, що призначене вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року у виді двох років двох місяців позбавлення волі.

Також підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до двох років позбавлення волі.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст.5,ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537, 539 КПК України, -

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року задовольнити.

Привести вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

На підставі частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на строк два роки два місяця.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_1