Провадження № 1-кс/947/5240/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000187 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000187 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на вилучене майно, саме: паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 22.09.2011 Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області серії та номер КМ 740128.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, до клопотання надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Як вбачається з пояснень наданих гр.. ОСОБА_5 07.04.2025 року, останній зазначає у березні 2025 року, точніше дати він не пам`ятає, проходив по проспекту Небесної Сотні, точної адреси не може повідомити, де знайшов на підлозі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який останній напевно загубив, та він вирішив взяти його собі, щоб підробити його шляхом заміни фотокартки на власну, щоб скористатись ним в разі якщо його зупинять працівники районного територіального центру комплектування, тобто військкомату, щоб їх так заплутати.

На теперішній час органом досудового розслідування перевіряються відомості про власника вилученого паспорта, матеріали клопотання не містять його контактних даних.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що у провадженні сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000187 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 07.04.2025 до ЧЧ Одеського районного управління поліції № 1 надійшов рапорт старшого ДОП СДОП ОРУП № м1 капітана поліції ОСОБА_6 , про те, що 07.04.2025 приблизно о 15:29 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля буд. 58Б, було виявлено гр.. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , при перевірці документів, у якого було виявлено паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 22.09.2011 Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області серії та номер НОМЕР_1 , в якому виявлено ознаки підробки, а саме: відсутність печатки на першій сторінці паспорту, заміна фотокартки на власну, зі слів останнього шляхом вклеювання, з метою ухилення від працівників РТЦК, який в подальшому вилучено у спеціальний пакет НПУ WAR1929400, для подальшого направлення на експертне дослідження.

Після огляду, а саме 08.04.2025 року постановою дізнавача, вищевказаний паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 22.09.2011 Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області серії та номер НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дізнавачем у клопотанні доведено, що вилучений під час огляду паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 22.09.2011 Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області серії та номер НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, і на теперішній час з метою недопущення його відчуження, знищення, псування, перетворення, є необхідність в його арешті, для подальшого експертного дослідження на факт виявлення підробки, що в свою чергу підтверджується супровідним листом № 60/СР-441 від 08.04.2025.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні паспорта гр.. України на ім`я ОСОБА_4 , оскільки зафіксована на ньому інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення огляду, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які можливо були засобами вчинення злочинів, та відповідно могли залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 358 КК України), за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 08.04.2025 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні на початковій стадії досудового розслідування.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000187 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно вилучене під час огляду місця події 07.04.2025 року за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля буд. 58Б, а саме на: паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 22.09.2011 Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області серії та номер КМ 740128.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1