Справа № 629/153/25
Номер провадження 1-кп/629/100/25
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

09.01.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0001140 від 12.10.2024, яке надійшло з Лозівської окружної прокуратури Харківської області 08.01.2025, відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України, -

встановив:

Підстави для прийняття рішення про затвердження або відмови в затвердженні угоди, закриття провадження, повернення обвинувального акту - відсутні.

Дане кримінальне провадження підсудне Лозівському міськрайонному суду Харківської області.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст.291 КПК України.

Потерпілі малолітні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх законний представник ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні за їх відсутності.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд справи відносно ОСОБА_6 на підставі обвинувального акту та звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру до обвинуваченого, шляхом подання відповідного клопотання з додатками, виклавши доводи такої необхідності і посилаючись на те, що останній, вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.152, ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до п`ятнадцяти років, або довічне ув`язнення.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, продовжити, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти призначення судового розгляду справи на підставі обвинувального акту, продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишив на розсуд суду, його захисник ОСОБА_7 вважала за можливе призначити судовий розгляд справи на підставі обвинувального акту, проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, просила обрати цілодобовий домашній арешт.

Клопотань про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів, не надходило.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність обвинуваченого до вчинення злочинів, обвинувачення у яких йому повідомлено, є вірогідним та достатнім для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому слідству або ж створять загрозу суспільству.

Суд вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкі та особливо тяжкі злочини підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку обвинуваченого та його захисника, прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів на обґрунтування клопотання про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винними у кримінальному правопорушенні, вважаю, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому суд задовольняє клопотання прокурора і продовжує ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з огляду на вчинення злочинів із застосуванням насильства.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Згідно п.10 розділу IX-1 особливого режиму досудового розслідування, судового розгляду в умовах воєнного стану, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думку учасників судового розгляду з цього приводу, суд вважає за необхідне призначити справу відносно ОСОБА_6 до судового розгляду у закритому судовому засіданні, який здійснювати колегією суддів за участю прокурора, потерпілих, законного представника потерпілих, обвинуваченого та захисника.

Керуючись ст.314-316,334,371,372 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України, призначити до судового розгляду у залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області на 12-00 год. 11.02.2025.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів, у закритому судовому засіданні, з викликом учасників судового провадження: прокурора, потерпілих, законного представника потерпілих, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, строком до 09.03.2025.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому, направити начальнику Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Судді:

ОСОБА_12