Справа № 683/3162/23
ВИРОК
07 квітня 2025 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Києві, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, утриманців немає, офіційно не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 в другій декаді квітня 2023 року без згоди та будь-якого дозволу власника домоволодіння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше, як за вмотивованим рішенням суду, діючи умисно, протиправно, не маючи законних правових підстав, зайшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , де шляхом відкриття навісного замка ключем, заздалегідь знаючи його місце схованки, проник до будинку, тим самим незаконно проник до будинку, чим порушив право ОСОБА_8 на недоторканість її житла.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному проникненні до житла ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у викрадені бувших у користуванні металевого газового котла та металевої газової плити радянського виробництва, металевого бойлера об`ємом 80 л, двох металевих рейс довжиною 2 м, металевої насосної станції та іншого металобрухту, які в подальшому збув за 600 грн. Пояснив, що з потерпілою проживали в цивільному шлюбі. Після розірвання відносин він з відома останньої проживав у її будинку в с. Красносілка колишнього Старокостянтинівського району Хмельницької області. Підтвердив, що в подальшому ОСОБА_8 через те, що він з друзями розпивали в будинку спиртні напої, заборонила йому там бути. Однак через те, що йому не було де жити, він все ж таки там проживав. Так як потребував коштів продав металеві речі з домоволодіння без відома ОСОБА_8 .
Незважаючи на показання обвинуваченого, його винуватість підтверджується наступними дослідженими судом доказами.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила, що у 2021 році їй подарували домоволодіння по АДРЕСА_3 . З обвинуваченим вони проживали в цивільному шлюбі. Однак через його постійне пияцтво та небажання працювати вона припинила з ним відносини. Вони проживали окремо, вона з дітьми в місті, а він в селі. Проте після того, як він почав запрошувати пиячити в будинок односельчан та розвів в господарстві повний безлад, вона заборонила йому там бути, навіть, неодноразово міняла вхідний замок в будинок. У квітні 2023 року вона приїхала туди прибрати, тоді ще всі речі були на місці. А вже у вересні 2023 року виявила відсутність металевих рейсів, які були вкопані в землю як стовпчики. В будинку були відсутні металеві труби, на веранді не було неробочих газової плити та газового котла, у ванній неробочого бойлера та насосної станції. Сусіди їй сказали, що бачили як ОСОБА_7 виносив з будинку дані речі.
Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 вересня 2023 року, якою ОСОБА_8 повідомила про викрадення в період з квітня 2023 року по 01 вересня 2023 року металевих виробів із її домоволодіння по АДРЕСА_3 , підозрює колишнього цивільного чоловіка, який проник в будинок шляхом підбору ключа (а.с. 43);
- протоколом огляду місця події від 01 вересня 2023 року із фототаблицями домоволодіння по АДРЕСА_3 , здійсненим з участю спеціаліста та в присутності двох понятих, під час якого потерпіла вказала в домоволодінні місцезнаходження викрадених металевих виробів ( а.с.50-58);
- протоколом слідчого експерименту від 15 вересня 2023 року з участю спеціаліста та в присутності двох понятих під відеозапис, який був оглянутий в судовому засіданні, де ОСОБА_7 показав, звідки взяв ключ від вхідного замка до дверей будинку та як зайшов в будинок, вказав місця, де викрав бувші у використанні металеві речі домашнього вжитку та металеві стовпчики на території господарства, які в подальшому продав як металобрухт за 200 грн (а.с. 112-116);
- договором дарування для ОСОБА_8 домоволодіння по АДРЕСА_3 , посвідченого ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області 10 лютого 2021 року за р.№123 (а.с. 66-69);
- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №243807409 від 10 лютого 2021 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на вищевказане домоволодіння (а.с. 70).
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна на загальну суму 600 грн (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України щодо внесення змін до ст.51 КУпАП, зокрема щодо зміни вартості викраденого майна та відповідно декриміналізації діянь по викраденню майна на суму до 3028 грн та перекваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України.
Обвинувачений підтримав клопотання в частині закриття кримінального провадження, однак заперечив незаконне проникнення у житло, при цьому розкаявся у викраденні чужих речей.
Потерпіла при вирішенні справи поклалась на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як передбачено положеннями ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до положень ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Законом № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів щодо посилення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» викладено у новій редакції ст.51 КУпАП України та змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд враховує, що самим КК України не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, а тому зміна КУпАП Законом № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, і Закон № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року має зворотню дію в часі і поширюється на діяння обвинуваченого ОСОБА_7 , вчинені ним у другій декаді 2023 року.
З урахуванням положень п.5 р.XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.
Згідно ст.7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 становив 2684 грн.
З урахуванням наведеного, податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1342 грн.
Таким чином, кримінальна відповідальність за крадіжку, вчинену у 2023 році, з врахуванням змін, внесених Законом № 3886-ІХ, настає за вчинення крадіжки на суму 2684 грн та більше.
Вимогами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Однак, діяння ОСОБА_7 вчинене з проникненням у житло.
Згідно із абзацами 1, 2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року №10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст.187 КК України. Додатково за ст.162 КК України такі дії кваліфікувати не потрібно. Якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 КК України.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.
Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваного мінімуму доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1ст. 12 КК України).
З огляду на зміст ч. 1 ст.162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст.185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК, суд виходить із фактичних обставин.
Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, серед іншого, у незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.
Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 усвідомлював, що житловий будинок, до якого він протиправно проник, перебуває у володінні іншої особи.
На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, суд ввважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_7 із ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст.162 КК України незаконне проникнення до житла особи, і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті.
Така позиція суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наразі вважається не судимим, проте через рік від попереднього засудження знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про схильність до девіантної поведінки, він належних висновків не зробив і продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, відсутність критичного ставлення до вчиненого, невизнання вини у незаконному проникненні у чуже житло, те, що він офіційно не працює, постійного місця проживання та постійного доходу немає, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, в період судового розгляду перебував у розшуку, відсутні компрометуючі відомості по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
За вищевказаних обставин суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та вважає достатнім його звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини першої та пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , а також для запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) відсутні.
Цивільний позов не пред`являвся.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку один рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) відсутні.
Цивільний позов не пред`являвся.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя