УХВАЛА

14.12.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , внесене старшим слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0001145 від 23.08.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

У клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що відповідно до наказу №136 від 15.05.2024 старшого лейтенанта ОСОБА_4 призначено на посаду офіцера резерву спеціального взводу резерву офіцерського складу спеціальної роти резерву офіцерського складу спеціального загону військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, але не пізніше 12.12.2024, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких обмежено, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», у невстановлений досудовим слідством спосіб незаконно придбав у великих розмірах особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, та незаконно зберігав таку у розфасованому вигляді до 12.12.2024 в розмірі, що об`єктивно перевищує його потреби, з метою її подальшого збуту.

Після чого, ОСОБА_4 у невстановлений час та за невстановлених обставин, але не пізніше 12.12.20224, перемістив вищевказану психотропну речовину у винайману ним кімнату №6 готелю «Авіатік», що за адресою: м. Житомир, вул. Смоківська, Ангар 6.

В подальшому, 12.12.2024 в період часу з 16 год 10 хв до 20 год 45 хв, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, в порядку крайньої невідкладності, у кімнаті №6 готелю «Авіатік», що за адресою: м. Житомир, вул. Смоківська, Ангар 6, в якій тимчасово проживав ОСОБА_4 , в ході обшуку, з рюкзака, виявлено та вилучено ZIP-пакет, всередині якого знаходилися тринадцять ZIP-пакетів (з написами КОКС, МЕФ, СК, АМФ) з порошкоподібною речовиною, два ZIP-пакетів без написів з кристалічною речовиною, чотири ZIP-пакети (з написами 50 МЕФ М, МДМА, КЕТ, Д. МЕТ) з кристалічною речовиною, два ZIP-пакети з пігулками один з написом 1 МІLLION) два ZIP-пакети з речовиною рослинного походження (один з написом НАШЕЛ), серед яких в одному зіп-пакеті знаходилася психотропна речовина у великих розмірах, обіг якої обмежено метамфетамін, вагою не менше 1,8176 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, з метою збуту у великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом обшуку від 12.12.2024 року;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 від 12.12.2024 року;

- протоколом допиту підозрюваного від 12.12.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ВІД 12.12.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.12.2024 року;

- протоколом впізнання особи за фотозображеннями від 13.12.2024 року;

- протоколом допиту свідка від ОСОБА_10 12.12.2024 року

- протоколом допиту свідка від ОСОБА_11 12.12.2024 року

- висновок експерта №СЕ-19/106-24/18480-НЗПРАП від 13.12.2024 року;

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 13.12.2024.

У клопотанні слідчий послався на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі свідчить, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, щоне виключається і вплив з боку ОСОБА_4 на учасників кримінального провадження, а саме свідків, місце проживання яких йому стало відоме після отримання додатків до цього клопотання, тому підозрюваний може незаконно впливати на них шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що відносно ОСОБА_4 23.11.2023 до суду м. Житомира було скеровано обвинувальний акт про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний злочин.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що є діючим військовослужбовцем, має бойовий досвід та хоче продовжувати нести військові службу. Просив застосувати запобіжних захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що підозра обвинуваченому є необґрунтованою, правових підстав для затримання останнього та проведення обшуку не було. Крім цього, захисник зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 визнає вину, щиро розкаюється, наміру для збуту наркотичних засобі не мав, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, який повністю забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001145 від 23.08.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

12.12.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

13.12.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою та п`ятою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Оцінивши матеріали справи, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в сукупності такі документи вказують на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено наявності ризику, передбаченого п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пункти 56і 59, з подальшими посиланнями). Запобіжний захід - в будь-якому випадку впливає перш за все на поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не повинен підміняти собою покарання за вчинення злочину, адже вирішення таких питань є завданням більш пізніх етапів кримінального провадження. В свою чергу, абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення - є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти росії, зазначається, що обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя - не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. При цьому, арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки тоді, коли «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що зміст поданого слідчим клопотання не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, оскільки в ньому взагалі відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Не наведено таке обгрунтування і прокурором в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, який інкримінується йому органом досудового розслідування, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в обґрунтування клопотання, слідчим суддею встановлено достатньо підстав стверджувати, що дії підозрюваного містять ознаки вчинення злочину. Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що слідчим і прокурором не надано достатньо вагомих доказів в їх сукупності, які б дали слідчому судді підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 від органів досудового розслідування не переховується, відсутність в клопотанні викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність ризику, передбаченого п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, враховуючи те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання встановленому в судовому засіданні одному ризику, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 185 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання встановленому в судовому засіданні одному ризику, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту в певний період доби.

Положення ч. 5 ст. 194 КПК України передбачають, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 185, 194, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням засобів електронного контролю, строком до 10.02.2025 р.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 в період доби з 21-00 год до 06 -00 год.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КК України:

- прибувати по першому законному виклику до слідчого, прокурора, суду;

- не спілкуватись з свідками в даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1