Справа №333/3085/25
Провадження №1-кс/333/1318/25
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, скаргу на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги зазначив, що 21.03.2025 року ним до Запорізької обласної прокуратури було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду ОСОБА_4 та суддями Запорізького апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.396 КК України. 12.07.2024 року ним була подана заява до Вознесенівської окружної прокуратури про вчинення кримінальних правопорушень інспектором поліції ОСОБА_8 та іншими невідомими особами. Даною установою було проігноровано вимоги ст.214 КПК України. 01.08.2024 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду ОСОБА_4 в задоволенні скарги на бездіяльність прокурора було відмовлено. 05.02.2025 року ухвалою Запорізького апеляційного суду ухвалу від 01.08.2024 року залишено без змін. Враховуючи викладене суддями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.28 ч.1 ст.396 КК України. За такого він звернувся з відповідною заявою до Запорізької обласної прокуратури. 31.03.2025 року йому надійшов лист від ТУ ДБР, який розташований у м.Мелітополь (з дислокацією м.Запоріжжя), про відмову виконати ч.1. 4 ст.214 КПК України. Зазначені дії суперечать вимогам ст.214 КПК України. За такого просить зобов`язати керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР внести його заяву про вчинення кримінального правопорушення від 21.03.2025 року до ЄРДР у порядку ч.1 ст.214 КПК України, зобов`язати прокурора надати йому втяг з ЄРДР «наручно».

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ПредставникТУ ДБР в м.Мелітополі у судове засідання не з`явився, надав заяву щодо слухання скарги без його участі. Також надав суду копії матеріалів за заявою ОСОБА_3 .

Заслухавши особу, яка подала скаргу, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги.

Слідчим суддею встановлено, що 01 серпня 2024 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ухвалила залишити без задоволення скаргу останнього на бездіяльність уповноважених осіб Вознесенівської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду у складі суддівОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 05 лютого 2025 року ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 серпня 2024 року залищена без змін.

21 березня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Запорізької обласної прокуратури із заявою про вчинення суддями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.396 КК України.

Згідно листа-відповіді ТУ ДБР в м.Мелітополі на ім`я ОСОБА_3 встановлено, що останньому було відмовлено у задоволенні його заяви за відсутності достатніх підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

У відповідності з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За вимогами скарги вбачається, що особа, яка подала скаргу, просить визнати бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР в м.Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.28 ч.1 ст.396 КК України, вчиненого суддями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під час виконання професійних обов`язків. Разом з тим до скарги не додано жодних доказів на підтвердження наявності ознак кримінальних правопорушень у діях останніх. Доводи особи, яка подала скаргу, зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями суддів.

З правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.09.2021 року (справа №556/450/18) вбачається, що: «Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

Крім того, в п.2.5 рішення Конституційного Суду України №7-р від 11 червня 2020 року визначено, що згідно з Конституцією України до основних засад судочинства віднесено, зокрема, обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129); судове рішення є обов`язковим до виконання (частина перша статті 129-1). У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року № CM/Rec (2010) 12 (далі - Рекомендація) зазначено, що "рішення суддів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних процедур, закладених у законодавстві"; "за винятком рішень про амністію, помилування або подібних заходів, виконавча влада та законодавча влада не повинні ухвалювати рішення, що скасовують судові рішення" (§ 16, §17 додатка до Рекомендації). Отже, для перегляду судового рішення в законі встановлюються відповідні процедури судочинства, які передбачають оскарження судового рішення та надання йому юридичної оцінки компетентним судом. Конституція України не наділяє інші органи державної влади повноваженнями щодо перевірки судового рішення в позасудовому порядку та оцінки його як "неправосудного".

Крім того, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються, зокрема, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ та прийняття по ним судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Зазначене узгоджується з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», відповідно до якого судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

За сукупність визначених обставин суд не вбачає порушень уповноважених працівників ТУ ДБР в м.Мелітополі в частині невнесення інформації до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.28 ч.1 ст.396 КК України, і не здійснення початку досудового розслідування за фактами, викладеними у заяві ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.22, 26, 303, 306-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1