Дата документу 15.04.2025
Справа № 334/4543/23
Провадження № 1-кп/334/210/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0002533 від 26.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб із особою матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, та невстановленими особами матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Пошта» по вулиці Зестафонська, біля будинку № 11 в місті Запоріжжя, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту між останніми та потерпілим ОСОБА_5 , де в ході цього конфлікту ОСОБА_4 , наніс не менше 6 ударів кулаком правої руки по голові ОСОБА_5 , чим спричинив йому забій головного мозку з локалізацією зони забою головного мозку в потиличній ділянці зліва, з крововиливом під м`яку оболонку головного мозку, підапоневротичні гематоми в області лівої половини голови, великі синці в області голови, синець в області спинки носа, закритий перелом суставного виростка нижньої щелепи справа зі зміщенням кісткових уламків, справа в області кута зі зміщенням кісткових уламків, розрив слизової оболонки в області 7-го зуба нижньої щелепи злів з необхідністю послідуючого видалення зазначеного зуба, синці в області лівої половини обличчя, садна в області обличчя, які кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що цивільний позов потерпілого визнає частково, а саме матеріальну шкоду у сумі 20 000 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 , злочин за ч.1 ст.122 КК України відносяться до нетяжкого злочину.

ОСОБА_4 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, є особою молодого віку, має середню освіту, неодружений, власної сім`ї та утриманців немає, добровільно проходив військову службу у Збройних Силах України, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , враховуючи його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно до ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з цивільним позовом до двох осіб, а саме до обвинуваченого ОСОБА_4 , та до особи матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, в якому просить стягнути на його користь з даних осіб 40 000 грн. матеріальної шкоди та 40 000 моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 40 000 грн. ОСОБА_5 зазначив, що це вартість понесених витрат, пов`язаних з лікуванням тілесних ушкоджень. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., потерпілий зазначив про фізичні страждання, які він зазнав та про необхідність його подальшого лікування.

Відповідно до ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Частиною 1 статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.89, якщо матеріальну шкоду заподіяно підсудним спільно з іншою особою, справу щодо якої виділено в окреме провадження, суд покладає обов`язок по відшкодуванню шкоди у повному розмірі на підсудного. При винесенні в наступному обвинувального вироку щодо особи, справу про яку було виділено в окреме провадження, суд вправі покласти на неї обов`язок відшкодувати шкоду солідарно з раніше засудженим.

Позовні вимоги в частині розміру матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ґрунтуються на доказах, що були надані потерпілим ОСОБА_5 про матеріальні витрати на лікування, що підтверджено в рахунку та чеках на суму 33 420,92 грн., які узгоджуються із медичною документацією, характером нанесених тілесних ушкоджень та рекомендаціями лікарів.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 , як солідарного боржника відповідно до правил ч. 1 ст. 543 ЦК України, які складаються з оплати витрат на лікування потерпілого, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 32508,22 грн., яка підтверджена чеками.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.03.2024 у справі №175/825/21 (провадження №51-4295км23).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19) дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд вважає доведеним факт завдання потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди, що виразилися в ушкодженні його здоров`я, перенесені фізичного болю, нервового потрясіння, необхідності подальшого проходження оздоровлення.

Таким чином, суд, враховуючи характер вчиненого злочину, його наслідки, глибину та тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, пов`язаних з вчиненням щодо нього протиправних дій, характер отриманих ушкоджень здоров`я, час та рівень зусиль, які вимушений прикладати потерпілий для відновлення стану здоров`я, зважуючи на ненадання потерпілим доказів того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він надалі потребуватиме додаткового дороговартісного обстеження та лікування, суд приходить до висновку, що заявлена потерпілим сума моральної шкоди не співвідноситься із засадами розумності, виваженості, справедливості, а тому цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню зі стягненням з ОСОБА_4 на користь потерпілого моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 15 000 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , 1966 р.н., РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_2 , кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 33 420,92 грн. (тридцять три тисячі чотириста двадцять гривень 92 коп.) та на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1