279/5533/24
1-кп/279/287/25

У Х В А Л А

17 лютого 2025 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які приймають участь дистанційно, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які приймають участь дистанційно, по клопотанню прокурора про продовження дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000561 ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000561 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст.27 ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_4 за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190, ч.2 ст.27 ч.2 ст.190, ч.2 ст.27 ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190, ч.2 ст.27 ч.2 ст.190, ч.2 ст.27 ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_5 за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190, ч.2 ст.27 ч.2 ст.190 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчує свою дію 25.02.2025 року.

Завершення судового розгляду кримінального провадження до спливу вказаного строку не можливо.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підставою для продовження запропонованого запобіжного заходу зазначається наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не припинились.

ОСОБА_7 обвинувачується за вчинення тяжкого та особливого тяжкого злочинів. Для виконання завдання, визначеного ст.2, 28 КПК України, враховуючи, що жодних підстав, які б свідчили про зменшення ризиків та необхідність зміни обвинуваченому застосованого запобіжного заходу не встановлено, прокурор клопоче про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав і просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , також заперечила проти задоволення клопотання . Зазначила, що прокурором не подано жодних доказів на підтвердження існування зазначених у клопотанні ризиків, тому до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи ту обставину, що останній вже досить тривалий час перебуває під вартою.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення

для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого, відповідно до глави 28 КПК України, є встановлення поза розумним сумнівом факту винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, а тому з огляду на цю стадію кримінального провадження для вирішення питання продовження строку запобіжного заходу відсутня необхідність оцінки зібраних у справі доказів на підтвердження чи спростування обґрунтованості підозри.

На зазначеній стадії кримінального провадження підлягають оцінці характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є обґрунтованими та вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Наразі ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжкого злочину, раніше судимий, що відповідно до ст.183 ч.2 п.5 КПК України дало можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування

(«Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Одночасно існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за

вчинення умисних правопорушень, судимості за які не знято та погашено, до арешту не мав офіційного працевлаштування. що в свою чергу вказує на відсутність стабільного джерела

доходу для забезпечення своєї життєдіяльності. Щодо наявності родини та постійного місця проживання інформація відсутня, що в своїй сукупності вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків.

Отже, наявність характеризуючих відомостей про ОСОБА_7 вказує на можливість вчинення ним кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання встановлено відсутність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі. Будь-які обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, а також не виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи останнього, матеріали кримінального провадження не містять.

Одночасно при вирішенні порушеного питання враховується те, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (п.35 «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року).

З урахуванням наведеного, продовження обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, оскільки на даній судового слідства жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти наявним ризикам.

Відповідно до положень ст.182 ч.5 п.3, ст.183 ч.3 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначає розмір застави, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 242240 гривень.

За вище вказаних обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до 17.04.2025 року включно.

Визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 242240 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач ТУ ДСАУ в Житомирській області, після внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти та на нього покладаються наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця свого проживання: Хмельницька область Полонський район, селище Адамівка без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- повідомити прокурору та суду про особистий номер мобільного телефону та повідомляти про зміну свого номеру мобільного телефону;

- утримуватися від спілкування із обвинуваченими ОСОБА_8 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та потерпілими у кримінальному провадженні;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі внесення застави у встановленому розмірі оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на депозитний рахунок, повинен бути наданий уповноваженій особі установи, де він утримується під вартою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала в частині запобіжного заходу ОСОБА_7 діє до 17.04.2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Суддя: ОСОБА_1