ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1731/24
Провадження №1-кс/477/355/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

31 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000568 від 14 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2025 року представником особи, яка вважає себе власником майна ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 05 грудня 2024 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000568 від 14 червня 2024 року на майно грошові кошти, що були вилучені 28 листопада 2024 року в ході обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 05 грудня 2024 року накладено арешт на майно грошові кошти, що були вилучені 28 листопада 2024 року в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_4 . Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку про належність вилучених грошових коштів підозрюваному ОСОБА_5 , з огляду на що наклав арешт з метою збереження їх як речового доказу через можливе набуття цих коштів протиправним шляхом. Вважає, що встановлені слідчим суддею обставини щодо належності вилученого майна не відповідають дійсності, та базуються на припущеннях, оскільки вилучені кошти отримані ОСОБА_4 у законний спосіб, а саме накопичені нею від її доходу у виді заробітної плати. Вилучені кошти не відповідають критерію, означеному у статті 98 КПК, тому не можуть вважатися речовими доказами. Оскільки належність грошових коштів, що були вилучені під час обшуку 28 листопада 2024 року за місцем її проживання підозрюваному ОСОБА_5 не доведена належним чином, то вважає, що арешт накладено необґрунтовано.

Вважає, що належним володільцем вилученого майна є ОСОБА_4 , яка у законний спосіб набула ці грошові кошти.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася.

Від представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання без її участі. Просила клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 за клопотанням якого було накладено арешт на вилучене під час обшуку майно у судове засідання по розгляду клопотання ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі та просив в його задоволенні відмовити.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З аналізу положень вказаних статей Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що при розгляді клопотання про скасування арешту, слідчий суддя наділений повноваженнями встановити лише обґрунтованість накладення такого арешту та виправданість подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, якщо це буде доведено особою, яка звернулась до суду із клопотанням.

Як вбачається із змісту клопотання, адвокат ОСОБА_3 , посилається саме на необґрунтованість накладення арешту на грошові кошти, доводячи належність цих коштів іншій, відмінній від підозрюваного, особі.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою та п`ятою статті 190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом невстановленими особами низкою об`єктів житлової нерухомості, що розташовані, зокрема, по АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3 в АДРЕСА_4 в АДРЕСА_5 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2024 року.

У цьому кримінальному провадженні 28 листопада 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, шахрайським способом за допомогою обману заволодів квартирою АДРЕСА_6 та квартирою АДРЕСА_7 .

28 листопада 2024 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

За змістом ухвали слідчого судді від 05 грудня 2024 року, постановленої у кримінальному провадженні №0000568 від 14 червня 2024 року, вбачається, що з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на майно, що було вилучено під час обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме на мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 та сім карткою НОМЕР_2 ; дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» з № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , а також сім картки НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 ; предмет ззовні схожий на службове посвідчення поліцейського видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_7 виданий 02 липня 2021 року, строк дії до 09 липня 2024 року та металевий предмет ззовні схожий на спеціальний жетон поліцейського з №0065125; купюри ззовні схожі на долари США, а саме: 36 купюр номіналом 100 доларів США, 2 купюри номіналом 50 доларів США, 3 купюри номіналом 10 доларів США, тобто загальною сумою 3730 доларів США, а також купюри ззовні схожі на Євро, а саме: 1 купюра номіналом 100 Євро, 2 купюри номіналом 50 Євро, тобто загальною сумою 200 Євро; мобільний телефон марки Samsung з НОМЕР_8 ; банківська картка № НОМЕР_9 із встановленням заборони відчуження та розпорядження цим майном. Розгляд клопотання слідчого був здійснений слідчим суддею за відсутності особи - власника майна, щодо якого накладений арешт.

Подальшим аналізом ухвали слідчого судді від 05 грудня 2024 року встановлено і те, що звертаючись із вищевказаним клопотанням, слідчий обґрунтовував наявність підстав для накладення арешту тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного із заволодінням шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна на території м. Миколаєва; відповідно до протоколу обшуку від 28 листопада 2024 року під час обшуку в приміщенні де він фактично проживав виявлено грошові кошти у іноземній валюті на загальну суму 3730 доларів США та 200 Євро; з урахуванням змісту підозри та інших досліджених доказів вбачається переконливою належність коштів самому підозрюваному, за місцем проживання якого вони і були виявлені; вилучені кошти можуть бути такими, що набуті в результаті інкримінованого ОСОБА_5 злочину.

У своєму клопотання ОСОБА_3 просила скасувати арешт майна, обґрунтовуючи своє клопотання трьома групами доводів.

Перша група доводів стосується встановлення дійсного власника майна, так як вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 майно, а саме кошти у іноземній валюті належать ОСОБА_4 , що спростовує презумпцію права власності підозрюваного на вказані кошти, із якої виходив суд, накладаючи арешт.

Друга група доводів стосується відсутності правових підстав накладення арешту на майно, так як ОСОБА_4 не набула будь-якого процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні.

Третя група доводів стосується процедурних порушень, що були допущені слідчим під час проведення та фіксування такої слідчої дії як обшук, а саме не деталізовано майно, що відшукано та вилучено під час обшуку.

З урахування доводів захисника та позиції сторони обвинувачення слідчому судді належить вирішити питання чи є підстави для зміни позиції суду щодо суб`єкта речових прав на арештовані грошові кошти з урахуванням судового рішення, що набрало законної сили, у цьому ж кримінальному провадженні та з урахуванням відповіді на це питання слідчий суддя має вирішити доводи сторін подані в межах розгляду цього клопотання та встановити наявність або відсутність підстав для сксаування арешту.

Зважаючи на розбіжності у версіях слідства та захисту стосовно належності вилучених під час обшуку житла ОСОБА_5 коштів в іноземній валюті, слідчий суддя насамперед має розв`язати це питання з урахуванням доводів сторони захисту щодо врахування встановлених судовим рішенням обставин, оскільки воно є вирішальним при перевірці можливих підстав накладення арешту, зважаючи на той факт, що ОСОБА_4 не є підозрюваною, обвинуваченою, засудженою в цьому кримінальному провадженні.

Щодо приналежності вилучених під час обшуку готівкових коштів в іноземній валюті ОСОБА_4 на праві власності, то указані доводи слідчим суддею відхиляються з огляду на таке.

Як встановлено слідчим суддею вище, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, що вилучене 28 листопада 2024 року органом досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_6 у долучених до цього клопотаннях документах посилався на наявність достатніх підстав вважати, що кошти вилучені за місцем мешкання підозрюваного можуть бути набуті в результаті вчинення ним кримінально-караних дій, пов`язаних із заволодінням та подальшим відчуженням об`єктів нерухомого майна в м. Миколаєві.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК).

У свою чергу, ОСОБА_3 звертаючись до слідчого судді з цим клопотанням, обґрунтовуючи його тими обставинами, що вилучені кошти набуті саме ОСОБА_4 у законний спосіб, не надала жодного доказу у підтвердження своїх доводів.

Так, доводи ОСОБА_3 щодо отримання грошових коштів від накопичень ОСОБА_4 , у тому числі від здійснення її професійної діяльності не підтверджені належними доказами, зокрема не надано будь-якої інформації про рух коштів на рахунках, щодо можливості володіння нею коштами в обсягах, співставних з сумою коштів (у випадку їх конвертації в іноземну валюту), виявлених під час обшуку. При цьому, спростування презумпції належності речей, визначених родовими ознаками, володільцю майна, можливе за наявності беззаперечних доказів чи їх сукупності (зокрема, рішення суду щодо визнання права власності за іншою особою, письмові докази, дата складання яких мала місце до моменту вилучення та не викликає сумнівів).

У цьому конкретному випадку, належним доказом доходу у вказаному розмірі могли б бути відомості про рух коштів по рахунку ОСОБА_4 , про відрахування внесків до ПФУ, сплати податків, тощо, які б підтверджували отримання нею доходу у зазначеному розмірі, співставних з сумою коштів (у випадку їх конвертації в іноземну валюту), виявлених при обшуку.

Натомість, з поданого стороною захисту клопотання слідує, що ОСОБА_5 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 та від здійснення своєї незаконної діяльності міг та мав можливість накопичити указані грошові кошти.

Таким чином, жодних доказів, які б поставили під сумнів доводи органу досудового розслідування чи спростували презумпцію права власності за особою, яка володіє майном, щодо належності вилучених готівкових коштів в іноземній валюті ОСОБА_5 не з`явилося.

Також, слідчий суддя вважає за доцільне звернути увагу на норму, закріплену в частині дванадцятої статті 100 КПК України, відповідно до якої спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства; у такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

При цьому, зазначене свідчить, що цивільно-правовий спір про належність речей, які мають значення для кримінального провадження, може бути вирішений лише після того, як слідчий суддя чи суд саме у кримінальному провадженні прийме рішення про їх повернення.

Аргументи сторони захисту з приводу того, що підозрою ОСОБА_5 не підтверджується припущення, що відшукані під час обшуку грошові кошти одержані ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від цього майна, та такі кошти йому не належать слідчий суддя також відхиляє, оскільки вказаний довід спростовується змістом підозри, за яким вбачається що ОСОБА_5 у своїй незаконній діяльності здійснював заволодіння об`єктами нерухомого майна, після чого здійснював їх відчуження.

З огляду на вказане, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вилучені слідчими СУ ГУНП в Миколаївській області кошти в іноземній валюті під час обшуку 28 листопада 2024 року з більшою вірогідністю належать саме підозрюваному ОСОБА_5 , аніж ОСОБА_4 , при цьому не виключає, що частина з цих коштів може бути належна і останній, та отримана нею у законний спосіб, що наразі не доведено належними та допустимими доказами.

Оскільки презумпція власності ОСОБА_5 на кошти, визначені родовими ознаками, в силу володіння (панування над) ними не спростована, слідчий суддя виходить з того, що цей факт (належність арештованих грошових коштів ОСОБА_5 ) є доведеним. Отже, підстави для скасування арешту на майно підозрюваного у даному випадку відсутні.

Стосовно доводів представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відсутність правових підстав для арешту майна третьої особи, слідчий суддя не має необхідності перевіряти ті доводи сторони захисту, які виходять із тверджень про належність арештованих коштів ОСОБА_4 , зокрема й що стосується як доводів щодо відсутності правових підстав для арешту майна третьої особи.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000568 від 14 червня 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7