Справа № 202/806/25
Провадження № 1-кс/202/1272/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю

ініціатора скарги адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000043 від 10.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України на постанову слідчого про переведення підозрюваного, відносно якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до іншої установи виконання покарань, яка розташована у межах однієї області, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою, яку мотивував тим, що СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000043 від 10.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

24.01.2025 слідчим ОСОБА_5 винесено постанову про переведення підозрюваного, відносно якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до іншої установи виконання покарань, яка розташована у межах однієї області.

Вважає, що вказана постанова слідчого є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, приймаючи рішення про переведення підозрюваного з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до ДУ «Солонянська виправна колонія №21» на період досудового розслідування, слідчий послався на те, що з УКР ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про те, що для ОСОБА_4 в приміщенні ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» може виникнути безпосередня загроза життю та здоров`ю. Слідчий аргументував своє рішення уникненням безпосередньої небезпеки життю та здоров`ю підозрюваного, уникненню тиску на нього та недопущення створення перешкод об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження.

Однак, від підзахисного ОСОБА_4 йому, як захиснику, стало відомо, що його утримують в ДУ «Солонянська виправна колонія №21» неналежним чином, а саме в умовах дисциплінарного ізолятора відділенні виправної установи, де розташовані камери для порушників режиму утримання. Утримується ОСОБА_4 в неналежних умовах, в одномісній камері, і підвалі, де утримуються порушники, та до нього здійснюється психологічний та фізичний тиск.

Вважає, що будь-яких реальних підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного не існувало, оскільки ОСОБА_4 у порядку п.12 ч.3 ст.42 КПК України, не звертався до слідчого із клопотанням про проведення процесуальних дій, про забезпечення безпеки щодо нього, членів своєї сім`ї, близьких родичів, майна, житла, тощо. Якщо у слідчого і виникли такі підстави, то він мав про такі підстави повідомити самого ОСОБА_4 , та одночасно забезпечити безпеку підозрюваному з боку органу досудового розслідування, але цього зроблено слідчим не було.

Отже, на думку захисника, слідчим було здійснено фактичний примус підозрюваного, при цьому об`єктивних та реальних обставин щодо можливого тиску на ОСОБА_4 та можливої небезпеки для нього не існувало, а повідомлення УКР ГУНП є нічим необґрунтованим.

Крім того, навіть у разі наявності небезпеки для підозрюваного, заходи безпеки можливо було створити і в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» шляхом оперативного переведення в іншу камеру зі створенням «легенди», закриття інформації для інших осіб. Однак, така можливість слідчим не відпрацьована, у оскаржуваній постанові слідчий не навів жодних мотивів неможливості вжиття заходів безпеки ОСОБА_4 в умовах з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Переведення підозрюваного до віддаленої установи виконання покарань створило перешкоди та значно ускладнило вчинення процесуальних та слідчих дій, спілкування підозрюваного із захисником, тощо.

Також зазначив, що утримання ОСОБА_4 , який має процесуальний статус підозрюваний, в умовах ДУ «Солонянська установа виконання покарань №21», яка має статус колонії з суворим режимом нагляду для осіб, які раніше вже відбували покарання, де утримуються особи, які відбувають покарання за вироком суду, тобто є засудженими, при цьому в одномісній неопалюваній камері, в підвалі, є необґрунтованим тиском на підозрюваного.

Відтак, вважає, що постанова слідчого направлена не на забезпечення безпеки підозрюваного, а по суті призвела до катування над ним з боку держави.

Про вказане процесуальне рішення слідчого стороні захисту стало відомо лише 07.02.2025, коли слідчий надіслав копію даної постанови захиснику за допомогою месенджера, а відтак порушує питання про поновлення процесуального строку для оскарження рішення слідчого.

Враховуючи викладене просив слідчого суддю скасувати постанову слідчого від 24.01.2025 у кримінальному провадженні №0000043 від 10.11.2024 про переведення підозрюваного, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до іншої установи виконання покарань, яка розташована у межах однієї області; забезпечити в порядку судового контролю умов щодо усунення порушень з боку органу досудового розслідування, усунення нелюдського поводження шляхом забезпечення прийнятних способів утримання ОСОБА_4 , в установах виконання покарань, які спеціально пристосовані для утримання осіб, відносно яких проводяться слідчі дії, та не ще не встановлена судом вина та не призначене покарання.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 доводи своєї скарги підтримав та наполягав на її задоволенні. Додатково пояснив, що ніяка небезпека ОСОБА_4 не загрожувала під час його перебування в ДУ «ДУВП (№4)», а його переведення до ДУ «Солонянська виправна колонія №21» є незаконним і він утримується у вказаній колонії у нелюдських умовах.

Повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду скарги слідчий у судове засідання не з`явився, але надав заяву про її розгляд без його участі, а також копії матеріалів кримінального провадження, які стосуються предмету скарги.

Неявка слідчого, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Заслухавши ініціатора скарги, дослідивши доводи скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, які надані слідчим, проаналізувавши ухвали про обрання та продовження запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Дніпровським районним управлінням поліції №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 10.11.2024.

29.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

29.11.2024 слідчим суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 січня 2025 року, без визначення розміру застави.

22.01.2025 керівником Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2025 строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 28.02.2025.

Пунктом 6 частини 1 статті 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень. (ч.2 ст.3 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» № 3788-ХІІ від 23.12.1993 (зі змінами та доповненнями станом на 25.01.2025).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» № 3788-ХІІ від 23.12.1993 (зі змінами та доповненнями станом на 25.01.2025) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Слідчим суддею встановлено, що 24.01.2025 слідчим ОСОБА_5 прийняте рішення, яке викладено у відповідній постанові, про переведення підозрюваного, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до іншої установи виконання покарань, яка розташована у межах однієї області.

Відповідно до мотивувальної частини постанови слідчого від 24.01.2025, рішення про переведення підозрюваного прийнято слідчим на підставі того, що до слідчого відділу ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали з УКР ГУНП в Дніпропетровській області про те, що для ОСОБА_4 в приміщенні ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» може виникнути безпосередня загроза життю та здоров`ю, з метою забезпечення безпеки підозрюваному, унеможливлення тиску на нього та недопущення створення перешкод об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження, вважав би за доцільне, застосувати до ОСОБА_4 тимчасові заходи безпеки згідно ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та утримувати його на дільниці СІЗО в ДУ «Солонянська ВК №21».

Право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав мають, окрім інших, підозрювані. (пункт в) абз. 1ст.2 Закону України № 3788-ХІІ від 23.12.1993).

Отже, рішення слідчого ОСОБА_5 від 24.01.2025 про переведення підозрюваного, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до іншої установи виконання покарань, яка розташована у межах однієї області є рішенням слідчого про застосування заходів безпеки відносно підозрюваного ОСОБА_4 , а відтак адвокат ОСОБА_3 , які його захисник, є особою, яка має право на його оскарження.

Відповідно до ст.5 ЗУ №3788-ХІІ від 23.12.1993 ОСОБА_4 , як особа, взята під захист, має право: а) подавати клопотання про вжиття заходів безпеки або про їх скасування; б) знати про застосування щодо себе заходів безпеки; в) вимагати від слідчого, дізнавача, прокурора, суду застосування додаткових заходів безпеки або скасування здійснюваних заходів; г) оскаржити незаконні рішення чи дії органів, які забезпечують безпеку, до відповідного органу вищого рівня, прокурору або до суду.

Орган, який приймає рішення про застосування заходів безпеки, має право: а) витребувати необхідні матеріали та одержувати пояснення без провадження слідчих дій за заявами і повідомленнями про загрозу безпеці осіб, щодо яких приймається рішення про застосування заходів безпеки; б) вимагати від органів, які здійснюють заходи безпеки, вжиття додаткових заходів; в) скасовувати здійснювані заходи повністю або частково. (ч.1 ст.6 ЗУ №3788-ХІІ)

Відповідно до ст. 19 ЗУ №3788-ХІІ безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.

Зміна запобіжного заходу, виду установи виконання покарань чи режиму відбування покарання здійснюється з додержанням вимог, передбачених чинним кримінальним, кримінальним процесуальним та кримінально-виконавчим законодавством.

Статтею 20 ЗУ №3788-ХІІ встановлено, що підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами. (ч.2 ст.22 ЗУ №3788-ХІІ)

У даному випадку слідчим суддею встановлено, що єдиною підставою для прийняття слідчим рішення про застосування заходів безпеки щодо ОСОБА_4 шляхом його переведення до іншої установи виконання покарань став ініціативний рапорт УКР ГУНП, але слідчий, з метою перевірки викладених у рапорті відомостей, не скористався наданим йому ч.1 ст.6 ЗУ №3788-ХІІ правом та не витребував від ДУ «ДУВК (№4)» матеріалів та пояснень щодо наявності або відсутності безпосередньої загрози життю та здоров`я ОСОБА_4 під час перебування у вказаній установі. Як і не отримав пояснень від самого ОСОБА_4 .

Також слідчим не виконаний обов`язок, встановлений ч.2 ст.22 ЗУ №3788-ХІІ, а саме не перевірено повідомлення органу, який здійснює оперативно-розшукову діяльність.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Однак, постанова слідчого від 25.01.2025 про застосування заходів безпеки щодо ОСОБА_4 містить лише загальний опис обставин кримінального провадження, але не містить змісту обставин, які є підставами для її прийняття, як не містить і достатніх мотивів прийняття вказаної постанови, у постанові відсутні також мотиви слідчого про обрання відповідного заходу безпеки, постанова не містить обґрунтування з посиланням на відповідні докази наявності реальної небезпеки для ОСОБА_4 та посилання на положення КПК України та ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Щодо строку подання скарги.

Строк подання скарги на рішення слідчого складає десять днів з моменту прийняття рішення, а якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. (ч.1 ст.304 КПК України)

В судовому засіданні встановлено, що захисник отримав оскаржувану постанову 07.02.2025 на месенджер від слідчого, а зі скаргою до слідчого судді звернувся 13.02.2025, а отже заявником не пропущений строк подання скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується з твердженнями захисника підозрюваного про необхідність скасування постанови слідчого про переведення підозрюваного, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до іншої установи виконання покарань, яка розташована у межах однієї області від 25.01.2025, оскільки вона не відповідає вимогам діючого законодавства, а висновки слідчого про необхідність застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 , викладені ним у оскаржуваній постанові не ґрунтуються на результатах перевірки повідомлення оперативного підрозділу про наявність небезпеки ОСОБА_4 , а відтак є передчасними та такими, що не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Щодо інших вимог скарги слідчий суддя зазначає наступне.

Положення Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3); ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст.28); кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст.55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68) знайшли своє втілення у статті 11 КПК України.

Так, вимогами статті 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини передбачені ст.206 КПК України, відповідно до ч.6 якої, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Крім того, у рішенні від 30.01.2020 року у справі «Сукачов проти України» (заява №14057/17) ЄСПЛ констатував порушення статті 3 Конвенції у зв`язку із сукупністю неналежних умов тримання заявника під вартою, таких як, переповненість у камерах, погане освітлення та вентиляція, неналежні санітарно-гігієнічні умови, обмеження одногодинними щоденними прогулянками.

Суд також вказав, що констатовані у цьому рішенні порушення є наслідком масштабної структурної проблеми, що є результатом неналежного функціонування пенітенціарної системи в Україні. Зважаючи на відсутність прогресу у вирішенні цієї проблеми з 2005 року та неодноразові вказівки Європейського суду та Комітету міністрів Ради Європи Суд вирішив застосувати процедуру пілотного рішення у цій справі та вказав на заходи, яких необхідно вжити для вирішення цієї проблеми.

Аналіз практики ЄСПЛ приводить до висновку, що стаття 3 Конвенції також накладає процесуальний обов`язок проводити «ретельне і ефективне розслідування», якщо особа пред`являє «скаргу, що підлягає доведенню» на жорстоке поводження в порушення статті 3 Конвенції. Обов`язок розслідування розповсюджується на твердження про жорстоке поводження, вчинене як приватними особами, так і представниками держави (рішення у справі «М.С. проти Болгарії»).

Процесуальна складова статті 3 Конвенції вимагає «проведення ретельного та ефективного розслідування», «здатного привести до встановлення винних осіб та їх покарання». Таке розслідування має бути порушене exofficio за відсутності скарги, якщо мають місце достатньо чіткі вказівки на те, що мали місце тортури чи жорстоке поводження.

Процесуальний обов`язок також вимагає, щоб, якщо факти справи це виправдовують, розслідування має приводити до порушення ефективного кримінального, дисциплінарного чи іншого подібного провадження по застосуванню закону до осіб, які є винними у жорстокому поводженні.

Викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини вимоги, є такими, що підлягають обов`язковому застосуванню відповідними державними інституціями, в тому числі для забезпечення належного утримання осіб під вартою.

Враховуючи доводи скарги та усні пояснення захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 щодо катування ОСОБА_4 та його утримання у нелюдських умовах в дисциплінарному ізоляторі ДУ «Солонянська виправна колонія №21», а також загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, передбачені ст.206 КПК України, відповідно до ч.6 якої, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, слідчий суддя зобов`язаний, у тому числі, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи, суд вважає наявними правові підстави для доручення Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, Міністерству юстиції України та ГУНП в Дніпропетровській області провести:

- дослідження фактів, викладених в скарзі адвоката ОСОБА_3 від 13.02.2025, що, у тому числі, зафіксовані в журналі судового засідання від 14.02.2025, про застосування відносно ОСОБА_4 катування та нелюдського поводженні під час тримання у ДУ «Солонянська виправна колонія №21» та, окремо, щодо наявності підстав та законності переведення підозрюваного з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до ДУ «Солонянська виправна колонія №21», умов його утримання у вказаній установі, а також провести дослідження фактів, викладених в скарзі адвоката ОСОБА_3 від 13.02.2025, що, у тому числі, зафіксовані в журналі судового засідання від 14.02.2025 про порушення, на його думку, вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час поводження з підозрюваним ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 206, 303, 304, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого від 24.01.2025 у кримінальному провадженні №0000043 від 10.11.2024 про переведення підозрюваного, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до іншої установи виконання покарань, яка розташована у межах однієї області скасувати.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, Міністерству юстиції України та ГУНП в Дніпропетровській області провести дослідження фактів, викладених в скарзі адвоката ОСОБА_3 від 13.02.2025 року, щодо наявності підстав та законності переведення підозрюваного ОСОБА_4 з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України в ДУ «Солонянська виправна колонія №21» та умов його утримання у вказаній установі.

У разі виявлення порушень, вжити невідкладних заходів щодо усунення порушень прав підозрюваного відповідно до вимог чинного законодавства, про що негайно повідомити слідчого суддю.

Витяг з журналу судового засідання, копію скарги та даної ухвали слідчого судді для організації її виконання негайно направити прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, Міністерства юстиції України, ГУ НП в Дніпропетровській області, ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України, ДУ «Солонянська виправна колонія №21».

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 19.02.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1