Номер провадження: 11-сс/813/633/25
Справа № 519/488/25 1-кс/519/87/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 04 березня 2025 року про відмову у відкриті провадження за скаргою на постанову дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у відкриті провадження за скаргою представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на постанову дізнавача ВП №4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області від 18.02.2025 року в кримінальному провадженні №0000094 про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що скаржник просив скасувати постанову дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав не передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою закрити кримінальне провадження №0000094 від 23.07.2022 року за фактом незаконної зміни невстановленими особами ідентифікаційного номера кузова автомобіля марки «Toyota» модель «Land Cruiser», н/з НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат посилається на наступне:

- за ст.290 КК України відповідальність настає за знищення, підробку або зміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або зміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу;

- легковий автомобіль марки «Toyota» модель «Land Cruiser» (позашляховик), н/з НОМЕР_1 , 2000 року виготовлення, має рамну конструкцію та рамний кузов (не несучий кузов), у зв`язку з чим, ідентифікаційний номер цього транспортного засобу нанесений на рамі. Кузов є компонентом транспортного засобу;

- на легкових автомобілях, в тому числі позашляховиках, зокрема марки «Toyota», які мають кузовну конструкцію, ідентифікаційний номер такого транспортного засобу наноситься на кузові;

- на кузові легкового автомобіля марки «Toyota» модель «Land Cruiser», н/з НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер цього транспортного засобу не наносився заводом виробником;

- кузов легкового автомобіля марки «Toyota» модель «Land Cruiser», мав містити дублюючий шильд, який свідчить про належність не несучого кузова цього автомобіля до несучої (інтегрованої) рами автомобіля, про що зазначено у висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз: «Кузов досліджуваного автомобіля вироблений після 2002 року та до несучої рами з наявним на ній маркуванням UZJ100-0113575 не належить. Встановити первинне маркування ідентифікаційного номера автомобіля, з якого був вилучений кузов, не надається можливим».

Адвокат наголошує, що кузов автомобіля марки «Toyota» модель «Land Cruiser» не містить ідентифікаційного номера цього транспортного засобу, що виключає можливість його незаконної зміни, що свідчать про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги неявку учасників справи, колегія суддів оцінює таку позицію сторін, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно вимог ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частина 1 ст. 24 КПК встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Мельник проти України» зазначив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Параграфом першим Глави 26 КПК передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК.

До цього переліку відносяться, в тому числі й відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу (п.11. ч.1 ст.303 КПК).

У свою чергу пунктом 9-1 передбачено, що кримінальне провадження закривається, якщо існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Згідно з ч.2 ст.303 КПК, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

У своїй скарзі, поданій до слідчого судді в порядку ст.303 КПК, адвокат ОСОБА_6 просив скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 18.02.2025 року, якою було відмовлено в задоволенні його клопотання про закриття кримінального провадження №0000094 від 23.07.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.

У скарзі адвокат ОСОБА_6 вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження, аналізу висновку експерта, проте не послався на обставини, які є підставами для закриття кримінального провадження з урахуванням приписів п. 9-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу.

За таких обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката на підставі ч.4 ст.304 КПК, оскільки необхідною умовою для оскарження відмови дізнавача в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження є саме існування підстав визначених п.9-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу

Слід зазначити, що в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та закрити кримінальне провадження, проте не наводить переконливих доводів про те, чому вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Щодо вимоги адвоката про закриття кримінального провадження колегія суддів зазначає, що такі повноваження суду апеляційної інстанції не регламентовані чинним процесуальним законом.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді про відмову у відкриті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 відповідає положенням ч.4 ст.304 КПК, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Згідно з п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 04 березня 2025 року, якою відмовлено у відкриті провадження за скаргою представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на постанову дізнавача ВП №4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області від 18 лютого 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000094 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4