Провадження №11-сс/801/304/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2025 про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000475 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням підозрюваному застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України та існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Вважаючи рішення слідчого судді незаконним в частині визначення розміру застави, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 02.04.2025 до 31.05.2025 у межах строку досудового розслідування з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 908 400 гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що визначений слідчим суддею розмір застави не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків з урахуванням тих фактів, що ОСОБА_8 затриманий при отриманні неправомірної вигоди у розмірі 4 тисячі доларів США, він попередньо отримав 110 000 гривень оплати за надані правові послуги, вказував на те, що з ним в подальшому ще мають розрахуватись, а також фактичних обставин скоєного злочину, який вчинено адвокатом з корисливих мотивів, фактично стосовно свого клієнта, який в минулому проходив службу в ЗСУ та мав право для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації за сімейними обставинами на підставі загибелі близького родича.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000475 від 21.03.2025.

В даному кримінальному провадженні затримано ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України та 02.04.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 27 ч.3 ст. 369 КК України, тобто у підбурюванні до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий суддя задовольнив клопотання, застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням підозрюваному застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та про існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому слідчим суддею у відповідності до ст. 178 КПК України взято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, одружений, є пенсіонером, раніше не судимий.

Враховуючи фактичні обставини справи, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді суду першої інстанції, що тільки найсуворіший запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи дані про самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, розміру неправомірної вигоди, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю ризиків, особу підозрюваного та його матеріальний стан, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним.

Крім того, з пояснень сторони захисту, підозрюваним вже внесена застава та останній здійснює належним чином покладені на нього обов`язки. У той же час, прокурором не надано будь-якої інформації про порушення підозрюваним таких обов`язків, що б вказувало на необхідність скасування призначеної слідчим суддею застави та застосування до ОСОБА_8 застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже, прокурором в апеляційній скарзі не доведено, що визначений слідчим суддею розмір застави не буде сприяти належній процесуальній поведінці підозрюваного та не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним, обґрунтованим та вмотивованим, а апеляційні вимоги прокурора такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407,422 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4