н/п 1-кс/490/328/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/38/25
У Х В А Л А

17 січня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника скаржника ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника скаржника ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 01.01.2025,-

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника ОСОБА_3 - захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 01.01.2025.

Зазначає, що подав 02.01.2025 до Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону заяву від 01.01.2025 про внесення відомостей до ЄРДР щодо працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також поліцейських ГУНП в Миколаївській області за ознаками, ч.3 ст.146, ч.1-2 ст.146-1, ст.364, ч.5 ст.426-1, ч.2 ст.397 КК України. Мотивує свою вимогу в заяві тим, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також поліцейські ГУНП в Миколаївській області, незаконно затримали ОСОБА_3 в м. Миколаєві та утримують на території розташування збірного пункту територіального центру комплектування.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Представник Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону надала заяву, в якій заперечувала проти задоволення клопотання, надала матеріали перевірки заяви.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Аналіз положень статей 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається зі скарги, представник скаржника ОСОБА_3 - захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді на бездіяльність уповноважених Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 01.01.2025, яку подав 02.01.2025.

Мотивує свою вимогу в заяві тим, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також поліцейські ГУНП в Миколаївській області, незаконно затримали ОСОБА_3 в м. Миколаєві та утримують на території розташування збірного пункту територіального центру комплектування.

У поданій скарзі не зазначено об`єктивних даних та обставин, які б свідчили про бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону.

Так, з відповіді керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 від 06.01.2025 року вбачається, що в ході розгляду заяви встановлено, що громадянин громадянин ОСОБА_3 з 02.12.2024 перебував у розшуку, як особа, яка не з`явилась 22.11.2024 о 14.00 год. за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за повісткою № 1145251 від 12.11.2024, яка була йому надіслана засобами поштового зв`язку та повернулася відправнику з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що передбачено ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Тобто, ОСОБА_3 є таким, що належним чином оповіщений про необхідність прибуття в зазначений час та місце, а поважність причин неприбуття не підтвердив у порядку, передбаченому ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

27.12.2024 ОСОБА_3 у супроводі працівників поліції прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та був направлений до обласного центру мобілізації з метою проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої 28.12.2024 визнаний придатним до військової служби.

Військовий квиток ОСОБА_3 28.12.2024 серії НОМЕР_1 видано ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вимог ст. 65 Конституції України, ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, 28.12.2024 був направлений у складі команди НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби за мобілізацією, але 29.12.2024 був не прийнятий.

30.12.2024 ОСОБА_3 направлений у складі команди НОМЕР_3 , де відмовився від проходження військової служби.

02.01.2024 ОСОБА_3 направлений у складі команди НОМЕР_4 , де також

відмовився від проходження військової служби.

Крім того, згідно рапорту інспектора відділу УПП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 27.12.2024, оскільки ОСОБА_3 знаходився в активному розшуку, йому було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що останній погодився.

Слід зазначити, що положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Слідчий суддя звертає увагу, що норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Щодо незаконного утримання ОСОБА_3 на території територіального центру комплектування, слідчий суддя наголошує на наступному.

Призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбачений ст..65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи, якщо такі обставини буде встановлено.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суду з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1,17,20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що з системного аналізу положень статті 206, 214 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України, а тому у слідчого судді відсутні повноваження надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів скаржника службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя вважає, що уповноважені особи Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону отримавши заяву дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її, надали обґрунтовану відповідь, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 01.01.2025 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1