Справа № 740/6679/24
Провадження № 1-кс/740/88/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

04 лютого 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

- прокурора ОСОБА_3 ,

- підозрюваної ОСОБА_4 ,

- захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Богданівка Ніжинського району Чернігівської області, є громадянкою України, працює продавцем у ТОВ «Велмарт», має повну загальну середню освіту, заміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у кримінальному провадженні № 0000789 від 07 листопада 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

У поданому до суду клопотанні ставиться питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що 07.11.2024 до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив, що в період часу з березня 2023 року по вересень 2024 року з його банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 знято грошові кошти в сумі 493 332,00 грн. Відомості за цим фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000789 від 07.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

У подальшому встановлено, що 08.02.2023 ОСОБА_7 вступив до лав ЗСУ та перед відправленням до місця бойових дій 07.02.2023 залишив свою банківську картку № НОМЕР_1 , що обслуговуються в АТ КБ «Приватбанк», своєму брату ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою її зберігання. У подальшому в ОСОБА_8 разом із сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знала про місцеперебування належної ОСОБА_7 банківської картки № НОМЕР_1 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_7 , з метою подальшого розпоряджання ними для власних потреб. Так, у період часу із березня 2023 року по вересень 2024 року з вищезазначеної банківської картки грошові кошти перераховувались на банківську картку № НОМЕР_2 , що обслуговується в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_8 , а також на банківську картку № НОМЕР_3 , що обслуговується в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_4 . У загальній сумі з банківської картки ОСОБА_7 було викрадено 493 332,00 грн.

25.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якому потерпілий ОСОБА_7 повідомляє про вчинення стосовно нього крадіжки його особистих грошових коштів;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що коли пішов добровільно на службу до ЗСУ, то віддав свою банківську картку № НОМЕР_1 , на яку йому приходила заробітна плата, своєму брату ОСОБА_8 , так як сам перебував у зоні бойових дій. У березні 2024 року ОСОБА_7 приїхав додому та спитав за гроші, які мали знаходитись на його картці, на що брат ОСОБА_8 відповів, що ніяких грошей вже немає, та щоб він йшов служити далі. 20 серпня 2024 року він приїхав додому, оскільки отримав поранення та його було направлено на операцію, а тому знову почав запитувати в брата, де гроші, а саме заробітна плата, яка надходила весь цей час на його картку, але брат повідомив, що нічого не надходило. ОСОБА_7 пішов до відділення АТ КБ «Приватбанк», заблокував картку та зробив іншу. Працівник банку повідомив потерпілому, що на його балансі відсутні кошти, а тому ОСОБА_7 попросив роздрукувати виписку про рух коштів, де й побачив, що з його картки здійснювалися перекази на банківськи картки брата ОСОБА_8 та сестри ОСОБА_4 ;

- протоколом додаткового допиту потерпілого із застосуванням відеофіксації, під час якого ОСОБА_7 підтверджує раніше надані покази та детально розповідає про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення, яке вчинили ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

- проведенням допиту потерпілого в порядку ст. 225 КК України, під час якого ОСОБА_7 підтверджує раніше надані покази та повідомляє про здійснення на нього тиску з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які запропонували гроші за написання зустрічної заяви про закриття кримінального провадження;

- протоколом огляду інформації, яка отримана з АТ КБ «Приватбанк» під час тимчасового доступу, а саме про рух коштів по банківських картках; № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_8 , та № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 . Під час огляду встановлено, що з банківської картки ОСОБА_7 здійснювалися неодноразові перекази грошових коштів на банківські картки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

- протоколом обшуку помешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , та квартири ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час яких вилучено банківські картки, у тому числі, банківську картку № НОМЕР_3 , на яку здійснювалися перекази грошових коштів, та мобільні телефони, зокрема, марки Redmi Note 13, ІMEI: НОМЕР_4 (із вставленою сім-картою НОМЕР_5 ), який належить ОСОБА_4 , та Tecno spark 8 c, IMEI: НОМЕР_6 (із вставленою сім-картою НОМЕР_7 ), який належить ОСОБА_8 , з яких відбувався вхід до онлайн-банкінгу «Приват24» по банківській карті потерпілого № НОМЕР_1 . Указані речі вилучено до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, визнано речовим доказом та накладено арешт;

- протоколами оглядів вищевказаних вилучених мобільних телефонів, під час яких виявлено в мобільних онлайн-банкінгах «Приват24» квитанції про перекази грошових коштів із банківської картки № НОМЕР_1 на банківські картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 , та № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_8 . Зокрема, виявлено 33 перекази на зазначені банківські картки;

- протоколом огляду інформації, яка отримана з ПрАТ «Київстар» під час тимчасового доступу, під час якого встановлено місцеперебування мобільних терміналів НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_8 , та НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , за місцями розташування банківських терміналів АТ КБ «Приватбанк», з яких здійснювалося обготівкування грошових коштів по банківській карті № НОМЕР_1 .

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`зання є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи вид та розмір покарання, може:

- незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, який під час допиту в судовому засіданні повідомив про тиск з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які запропонували грошові кошти за написання ним зустрічної заяви про закриття кримінального провадження;

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Крім того, підозрювана ОСОБА_4 ігнорувала законні вимоги працівників поліції та не повідомляла свого місця перебування в той день, коли їй було вручено повідомлення про підозру, що може свідчити про схильність ОСОБА_4 в подальшому переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 хоч і не притягувалася до кримінальної відповідальності, але вчинила 10 епізодів злочинної діяльності. Також її вплив на потерпілого з метою написання зустрічної заяви свідчить про те, що ОСОБА_4 є особою, яка схильна до неправомірних дій, у тому числі, насильницького характеру.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 не погодився з викладеними в клопотанні обставинами, вважав його формальним, а вказані ризики - нічим не підтвердженими. Однак з урахуванням позиції його підзахисної, не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 КПК України с торони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1-5 цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що наявні відомості, які вказують на обґрунтовану підозру та які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами. Так, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю відомостей, детальний перелік яких міститься у клопотанні, які долучені до клопотання.

При цьому на стадії розгляду клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є застосування запобіжного заходу.

Зміст доданих до клопотання доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з певним кримінальним правопорушенням, на цьому етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Відтак, на цей час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відомості про її особу, зокрема те, що вона працевлаштована, має дітей, раніше не судима, бере до уваги те, що в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого.

При цьому слідчий суддя вважає відсутніми підстави для висновків про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана раніше не судима, а посилання на кількість епізодів вчинення кримінального правопорушення не є достатньою підставою для висновків про її схильність до злочинної діяльності.

Так, згідно зі ст. 62 Конституції України та п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Однією із загальних засад кримінального провадження, встановленою статтею 17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Принцип презумпції невинуватості, що визначений у приписах статті 62 Конституції України, визнано на міжнародному рівні, зокрема закріплено в Загальній декларації прав людини 1948 року (пункт 1 статті 11), Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (пункт 2 статті 14), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) (пункт 2 статті 6).

Згідно з положеннями п. 2 статті 6 Конвенції кожного, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважають невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні від 06 грудня 1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) ЄСПЛ зауважив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб судді, виконуючи свої завдання, відійшли від упередженої думки, що обвинувачений учинив інкримінований йому злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого.

Мотиви клопотання на обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, зводяться до можливості впливу підозрюваної ОСОБА_4 на потерпілого, однак ці доводи враховані при перевірці ризику впливу на потерпілого, тобто ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ураховуючи вищевикладене, а також думку підозрюваної та її захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особис того зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, що забезпечить належне виконання нею процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 176 179, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строків досудового розслідування до 25 березня 2025 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком до 25 березня 2025 року такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду у визначений час;

- не відлучатися з міста Ніжина Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 .

У разі невиконання обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_4 , до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Здійснення контролю за виконанням особистого зобов`язання та обов`язків підозрюваною покласти на Ніжинське РУП ГУ НП в Чернігівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1