н/п 1-кп/766/1335/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001331 від 26.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

встановив:

На розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України і поверненню прокурору не підлягає, підстави для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження відсутні. Дане кримінальне провадження підсудне Херсонському міському суду Херсонської області, а тому підстави для прийняття рішення згідно пунктів 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні.

Ухвалою суду від 13.02.2025 року було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження.

Прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Захисник не заперечує щодо призначення до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник.

Клопотань щодо здійснення судового розгляду колегіально не надходило.

З огляду на викладене та враховуючи, що обставин, які б унеможливлювали призначення справи до судового розгляду, не встановлено, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні 0001331 від 26.08.2024 року, який здійснювати у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, захисника, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 ст. 323 КПК України, щодо ОСОБА_5 (in absentia).

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором було подано клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_5 з метою можливої конфіскації майна при призначенні покарання, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності з розміром частки 1/14; транспортний засіб ВАЗ 21063 1458, 1988 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , зазначає що існує ризик відчуження майна, належного обвинуваченій, а питання щодо накладення арешту під час досудового розслідування вирішено не було, що є достатніми підставами для задоволення відповідного клопотання.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна.

Оцінюючи позицію сторін кримінального провадження щодо накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_5 суд враховує таке.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 і ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Він полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно: є доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб або конфіскації у юридичної особи, а також для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч. ч. 7, 8 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

За ч. 1 ст. 131 КПК України загальною для всіх заходів забезпечення кримінального провадження метою є досягнення дієвості такого провадження. А для арешту майна відповідно до ч. ч. 2-8 ст. 170 цього ж Кодексу за мету встановлено забезпечення серед іншого і відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Важливим критерієм накладення арешту на майно є співмірність вартості майна, яке належить арештувати, з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові. Завданням арешту майна згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Саме це і сприяє досягненню дієвості кримінального провадження.

Арешт майна допускається, в тому числі, з метою конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з огляду на перебування на розгляді суду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 існують обґрунтовані підозри у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КПК України. Санкція статті, за якою обвинувачується обвинувачена ОСОБА_5 передбачає серед іншого можливість конфіскації майна.

Таким чином, враховуючи, що санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, має на меті забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, зважаючи на наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути перетворено або відчужене, а тому клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, незастосування на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення заходів забезпечення шляхом накладення арешту на майно підозрюваного, не є підставою для відмови в задоволенні зазначеного клопотання на стадії судового розгляду за умови наявності передбачених для накладення арешту підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 314-317, 369, 372 КПК України, суд,-

постановив:

Призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001331 від 26.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України на 09.04.2025 року о 09:05 год.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово, в спеціальному судовому провадженні.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, захисника.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності з розміром частки 1/14;

- транспортний засіб ВАЗ 21063 1458, 1988 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 ;

шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного майна.

Повідомити обвинувачену ОСОБА_5 , про прийняте рішення про закінчення підготовчого провадження та призначення судового розгляду в кримінальному провадженні стосовно неї шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 , та інформацію про процесуальні документи надсилати та публікувати відповідно до вимог ст. 323 КПК України в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.

Роз`яснити учасникам провадження про їх право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за їх письмовим клопотанням.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1