КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/977/23
Провадження № 1-кп/177/32/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000104 від 28.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вентспілс Латвія, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, інваліда 3 групи, раніше не судимого, звільненого з військової служби у відставку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та підозрюваним.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за загальною мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді офіцера резерву 40-ї запасної роти, яка на момент вчинення кримінального правопорушення дислокувалась: АДРЕСА_2 , у військовому званні «майор», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 06 грудня 2022 року не з`явився вчасно без поважних причин на службу до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на момент вчинення кримінального правопорушення дислокувалась: АДРЕСА_2 , командуванню про причини свого неприбуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у місце постійної дислокації військової частини чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього поки, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинене діяння, майор ОСОБА_4 28 січня 2023 року добровільно та з власної ініціативи повернувся на військову службу до місця розташування військової частини НОМЕР_1 , чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

За умовами ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з даною угодою про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України.

Крім того, в даній угоді зазначено, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у скоєння кримінального правопорушення активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у скоєному.

Беручи до уваги особу ОСОБА_4 , ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який приймав безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України даючи відсіч збройній агресії з боку російської федерації проти України, на теперішній час звільнений з військової служби у відставку при досягненні граничного віку перебування на військовій службі, потребує лікування, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме з`явився зі зізнанням, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав вину, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Крім того, сторони беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого, погоджуються, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому на підставі ч.3 ст. 75 КК України вважають можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

В судовому засіданні обвинувачений і прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений цілком розуміють наслідки її затвердження, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Крім того, обвинувачений також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, дії ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби)- кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання в редакції, визначених у ст.65 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021), якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджен звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом не встановлено підстави для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, зважаючи на ступень тяжкості вчиненого злочину, даних про особу, наявності пом`якшуючих і відсутністю обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди укладеної між прокурором та ОСОБА_4 про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувались.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373-374, 468, 469, 472-476 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.08.2023 між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 28.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 407 ч.5 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити, ОСОБА_4 що умисне невиконання угоди про визнання винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1