Провадження № 1-в/752/10/25
УХВАЛА

17 січня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2,

при секретарі ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_4 від 29 липня 2024 року про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Очаків Миколаївської області, має середню освіту, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженої вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 361 КК України,

встановив:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло для розгляду вищевказане подання, мотивоване тим, що закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, а тому щодо засудженого може бути прийняте рішення про звільнення від покарання на підставі ст. 80 КК України.

Учасники в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення не направили, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість звільнення засудженого від покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі .

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31 жовтня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_1 та прокурором. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.

Відповідно до розпорядження про набрання вироком законної сили вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року набрав законної сили 01 травня 2019 року.

Даних про те, що засуджений сплатив штраф матеріали справи не містять, як і не містять достатніх даних про ухилення засудженого від відбування покарання.

Так, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року (справа № 5-324кс15) та постанові Верховного Суду від 21 листопада 2022 року (справа № 754/643/21, провадження № 51-2206км22) лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк або невідбуття громадських робіт самі по собі не свідчать про ухилення його від відбування таких покарань.

Як зазначив суд касаційної інстанції, відповідно до положень ст. 80 КК України держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання якщо засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання щодо вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід установлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини НОМЕР_1 . Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до наданої органом з питань пробації інформації, після ухвалення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 361 КК України, ОСОБА_1 винуватим в ухиленні від відбування покарання чи у вчиненні інших кримінальних правопорушень не визнавався.

Достовірних даних про те, чому ОСОБА_1 у межах строків, передбачених ст. 80 КК України, не сплатив призначений йому штраф матеріали справ не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити подання уповноваженого органу з питань пробації та на підставі ч. 1 ст. 80 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

постановив:

Подання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_4 від 29 липня 2024 року задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 80 КК України звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 361 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_2