Номер провадження: 11-кп/813/2468/24
Справа № 504/2942/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року,

встановив:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000128 від 23.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

За результатом апеляційного перегляду, ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 липня 2024 року було відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року.

27 серпня 2024 року з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до Комінтернівського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , за результатом якого він просив: «Ухвалити новий вирок та скасувати вирок Комінтернівського районного суду від 08 травня 2023 року на підставі Закону України №3886-ІХ не пов`язаний з позбавленням волі».

Своє клопотання засуджений обґрунтував тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-IX), яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до вироку Комінтернівського районного суду Одеської області 08 травня 2023 року своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на загальну суму 718,26 грн, а отже засуджений вважає, що підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Оскарженою ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Мотивуючи прийняте рішення місцевий суд вказав, що засуджений в клопотанні просив скасувати вирок Комінтернівського районного суду від 08.05.2023 року та ухвалити новий вирок, однак така вимога можлива у разі розгляду судом першої інстанції справи в порядку Глави 34 КПК - «Провадження за нововиявленими або виключними обставинами». Разом з цим, відповідно до положень ч.5 ст.459 КПК України, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Не погодившись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього Закон України № 3886-ІХ від 09.08.2024 року та звільнити його від покарання.

Засуджений звертає увагу, що в результаті його протиправних дій мережі ТОВ «Епіцентр К» завдано матеріальну шкоду на суму 718,26 грн, а отже в даному випадку підлягає застосуванню Закон України №3886-ІХ від 09.08.2024 року, який звільняє його від кримінальної відповідальності та відбування покарання. Апеляційну скаргу просив розглянути без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу засудженого, просив ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд клопотання в місцевому суді; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі-КПК), суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.404 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.2 КПК, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Частиною першою статті 9 КПК передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегією судді встановлено, що засуджений ОСОБА_7 фактично звернувся до місцевого суду з клопотанням, в якому просив застосувати до нього вимоги Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Колегія суддів зазначає, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Вказаним законом внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.05.2023 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення крадіжки на суму 718,26 грн., яка мала місце 23.08.2022 року.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, у 2022 році становила - 2481 грн,

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість викраденого обвинуваченим майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2481 грн. - станом на 2022 рік, а отже до цього діяння мають застосуватись положення ст.5 КК і на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Зі змісту клопотання засудженого вбачається, що воно фактично було подано в порядку ст.ст. 537, 539 КПК, та засуджений просив звільнити його від покарання призначеного вирком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.05.2023 року у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Водночас, через те, що засуджений ОСОБА_7 є юридично неосвіченою особою, він не зміг викласти свої вимоги правильно та зрозуміло, як того вимагають положення чинного КПК.

В свою чергу, місцевий суд, посилаючись на положення Глави №34 КПК «Провадження за нововиявленими або виключними обставинами», фактично не вирішив питання щодо можливості розгляду клопотання засудженого по суті та відмовив в його задоволенні.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки клопотання засудженого ОСОБА_7 фактично судом першої інстанції розглянуто не було, а вирішення клопотань пов`язаних з виконанням вироків відноситься виключно до компетенції місцевих судів, то єдиним законим рішенням за результатами апеляційного перегляду даної справи є скасування оскарженої ухвали, як такої, що не відповідає приписам ст.370 КПК України, із закриттям провадження за клопотанням засудженого, оскільки воно було подано до Комінтернівського районного суду Одеської області не за територіальною юрисдикцією.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

На даний час засуджений ОСОБА_7 утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2024 року по справі №523/17454/19, у зв`язку з розглядом іншого кримінального провадження за його обвинуваченням), тому з клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України засуджений має право звернутись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого на даний час він фактично відбуває покарання, тобто до Малиновського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 року скасувати.

Закрити провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 року.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_7 про те, що з клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України він має право звернутись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто до Малиновського районного суду м. Одеси.

Копію ухвали надіслати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор для вручення засудженому ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4