У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001520,

за апеляційною скаргою прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001520 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, залишено на строк дії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року (справа №522/13284/24, 1-кп/522/3066/24) до 01 лютого 2025 року.

24.12.2024 прокурором на зазначену ухвалу суду першої інстанції щодо повернення обвинувального акта подано апеляційну скаргу.

Обставини щодо руху кримінального провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2025 року задоволено подання голови Одеського апеляційного суду. Матеріали кримінального провадження (справа №522/13284/24) за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року направлено до Миколаївського апеляційного суду для розгляду по суті.

27.01.2025 кримінальне провадження №0001520 надійшло до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 . Копія апеляційної скарги надіслана усім учасникам судового провадження 27.01.2025 безпосередньо після відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 строком на 60 днів, тобто до 01 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 строком на 60 днів, тобто до 30 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року щодо повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001520 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку прокурора, є невірними висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не скріплено печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа. Зазначає, що кримінальним процесуальним законом не передбачено скріплення прокурором обвинувального акта печаткою. Частиною 3 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Тому відсутність відбитку печатки на обвинувальному акті не може бути підставою для його повернення прокурору.

Щодо відсутності дати складання реєстру матеріалів досудового розслідування прокурор зазначив, що кримінальним процесуальним законом не передбачено, що наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, як вважає суд першої інстанції.

Щодо затвердження обвинувального акта прокурором ОСОБА_6 під час відпустки зазначає, що повноваження прокурора у відповідному кримінальному провадженні можуть бути покладені на іншого прокурора тільки за наявності поважних причин, які виключають його подальшу участь у кримінальному провадженні на тривалий час, зокрема, через тяжку хворобу або інші поважні причини. Тобто, зазначені обставини мають бути не такими, що короткочасно не дають змоги прокурору здійснювати повноваження (лікарняний, короткострокова відпустка тощо), а обставини мають бути суттєвими, тобто такими, що можуть вплинути на виконання завдань кримінального провадження, зокрема, вимог щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.

Апелянт зазначає, що КПК України не містить будь-яких застережень щодо припинення повноважень прокурора під час перебування у відпустці, лікарняному тощо, та не містить виключень щодо обрахування процесуальних строків для прийняття рішення у разі перебування будь-якого учасника у відпустці, лікарняному тощо.

Виконання трудових обов`язків за власною ініціативою під час перебування у відпустці або лікарняному не впливає на законність прийнятих ним рішень та не містить законодавчих застережень.

Просить врахувати, що зазначена позиція узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі №640/9838/19, в якому зазначається, що КЗпП та Закон України «Про відпустки» не містять застережень чи обмежень щодо здійснення працівником під час перебування у відпустці чи в інший період відпочинку передбачених трудовим договором функцій за власною ініціативою.

Вважає, що судом першої інстанції не наведено, до яких саме порушень призвело або могло призвести підписання, затвердження та скерування обвинувального акта прокурором під час відпустки.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Захисник вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні підписаний та затверджений 08.08.2024 не процесуально правомочною особою, оскільки прокурор ОСОБА_6 на момент підписання обвинувального акта перебував у щорічній оплачуваній відпустці.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001520 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У суді першої інстанції захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду та звернулися до суду з клопотанням про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України складено та затверджено прокурором ОСОБА_6 08.08.2024.

Разом з тим, відповідно до наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 ?212вк від 19.07.2024, прокурору Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 було надано частину щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 14 календарних днів з 05 по 18 серпня 2024 року.

Таким чином, за висновком суду першої інстанції, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні підписаний та затверджений 08.08.2024 не процесуально правомочною особою, яка на момент підписання обвинувального акта перебувала у щорічній оплачуваній відпустці, тобто особою, яка не мала самостійних повноважень висувати обвинувачення.

З огляду на наведене, суд першої інстанції вважає, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 не є офіційно процесуальним рішенням та не набуває статусу офіційного документа.

За висновком суду першої інстанції, у даному кримінальному провадженні у прокурора були відсутні повноваження підписувати та затверджувати обвинувальний акт, у зв`язку з його перебуванням у щорічній відпустці, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, тому у даному випадку повноваження прокурора необхідно було покласти на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури, відповідно до вимог ч. 3 ст. 37 КПК України та п. 1.17 Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що виходячи з нормативних приписів до поважних причин, що унеможливлюють участь прокурора у кримінальному провадженні, віднесено відпустку, надану в порядку, встановленому Законом України «Про відпустки» (щорічну, додаткову, творчу, для підготовки та участі в змаганнях, соціальну, без збереження заробітної плати).

Суд вважав, що при направленні обвинувального акта до суду були порушені вимоги ч. 3 ст. 291, ч. 3 ст. 37 КПК України, п. 1.17 Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, та ч. 1 ст. 36 КПК України, оскільки обвинувальний акт затверджений особою без процесуальних повноважень ОСОБА_6 , який перебував у відпустці та не мав законних повноважень у відпустці вчиняти будь-які процесуальні дії по затвердженню обвинувального акта, а він повинен був передати зазначені матеріали іншій посадовій особі.

Окрім того суд зазначив, що обвинувальний акт не скріплено печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа.

При цьому, реєстр матеріалів, як і обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 291, 109 КПК України. Однак, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня дата його складання, що є обов`язковою вимогою серед реквізитів документу.

На думку суду першої інстанції, викладені обставини в сукупності свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, така невідповідність є суттєвою та не дає можливості призначення провадження до розгляду, оскільки в подальшому, через вказані суттєві недоліки не надасть можливість повно та всебічно розглянути справу по суті та це може бути підставою для скасування будь-яких судових рішень.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що є підстави за наявності зазначених порушень згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вони унеможливлюють прийняття матеріалів кримінального провадження для судового розгляду по суті.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Захисники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про апеляційний розгляд за його участю до суду не подавав. Захисник ОСОБА_8 вважав за можливе продовжити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого, оскільки останній заяву про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав. Тому апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_11 повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, надіслала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі. Її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність вимогам закону обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001520 за обвинуваченням ОСОБА_9 є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Як передбачено ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

У статті 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У даному кримінальному провадженні обвинувальний акт відповідає зазначеним вимогам закону.

Так, підставами, якими обґрунтовується повернення обвинувального акта судом першої інстанції, зазначено, зокрема, що обвинувальний акт не скріплено печаткою та реєстр матеріалів досудового розслідування не містить дати його складання.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відсутність печатки на обвинувальному акті та відсутність дати складання реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставами для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обов`язкових вимог щодо скріплення печаткою обвинувального акта та зазначення дати складання реєстру матеріалів досудового розслідування.

Окрім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, як недоліки обвинувального акта, зазначив про затвердження обвинувального акта прокурором під час відпустки.

З цими висновками колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені ч. 2 ст. 36 КПК України, зокрема, передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 25 березня 2024 визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0001520, старшим групи прокурорів визначено прокурора ОСОБА_6 .

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001520 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, затверджено 08 серпня 2024 року прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 .

Отже, прокурор ОСОБА_6 є уповноваженою особою, та затвердив обвинувальний акт під час здійснення нагляду за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001520.

08 серпня 2024 року даний обвинувальний акт надійшов до Приморського районного суду м. Одеси.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні послався на наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону N?212вк від 19.07.2024, відповідно якому прокурору ОСОБА_6 надано частину щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 14 календарних днів із 05 по 18 серпня 2024 року. Тобто, встановлено, що на момент затвердження обвинувального акта прокурор ОСОБА_6 перебував у плановій відпустці.

Разом з тим, є помилковими висновки суду першої інстанції, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні був підписаний та затверджений 08.08.2024 не процесуально правомочною особою, оскільки на момент підписання обвинувального акта прокурор перебував у щорічній оплачуваній відпустці, а тому обвинувальний акт не є офіційно процесуальним рішенням.

Колегія суддів зазначає, що ані Кодекс законів про працю України, ані Закон України "Про відпустки" не містять застережень чи обмежень щодо здійснення працівником під час перебування у відпустці чи в інший період відпочинку передбачених трудовим договором функцій за власною ініціативою.

У даному випадку, правове значення має лише належність підпису прокурора, який відповідно до постанови керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 25 березня 2024 уповноважений на здійснення процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

Наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які послався суд першої інстанції, як на підстави для повернення прокурору обвинувального акта, на переконання колегії суддів, не є такими недоліками, які свідчать про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, оскільки не перешкоджають суду першої інстанції призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Відтак, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта № 0001520 щодо ОСОБА_9 вимогам ст. 291 КПК України, не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

За такого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001520 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12