Справа №295/6/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_5 ,

представника установи ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська ВК (№ 4)» заяву (клопотання) захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марнеулі Грузія, громадянина Грузії, без місця реєстрації на території України, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

01.01.2025 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, в обгрунтування якого зазначено, що засуджений, який станом на 31.12.2024 відбув призначеного покарання, отримав 2 заохочення за додержання правил поведінки і дотримання правил трудового розпорядку безпеки праці.

Захисник ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, оскільки засуджений відбув 3.4 частини покарання, має 2 заохочення, 36 із 38 стягнень погашені, за час суспільно корисної праці протягом близько 1 року 6 місяців мав 2 заохочення.

Засуджений у судовому засіданні просив задовольнити клопотання захисника та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки має батьків похилого віку і неповнолітню дитину. Працевлаштуватися він не може, оскільки не має документів, однак працював по благоустрою, робив ремонти, фарбував тощо.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений характеризується негативно, має непогашені стягнення, вину не визнав. Незважаючи на те, що ОСОБА_4 не може бути працевлаштований офіційно, проте він не позбавлений можливості приймати участь у благоустрої установи. Однак встановлено, що засуджений працював короткий строк, далі допускав порушення, в тому числі злісні, після проведеної виховної роботи належних висновків для себе не зробив, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став.

Представник установи у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. В обгрунтування заперечень зазначив, що при прибутті до місця відбування покарання засудженого, в тому числі і на його рідній мові, повідомлено про правила внутрішнього трудового розпорядку, попереджено про необхідність погашення позову. 10.01.2025 на спільному засіданні комісії установи відмовлено у клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення засідженого, оскільки він не довів своє виправлення. Зазначив, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, підтримує злодійські традиції, за час перебування у ВК № 4 із 13.08.2027 має понад 38 стягнень, накладених комісійно, більшість допущених правопорушень є злісними. Засуджений має можливість безперешкодно працювати по благоустрою установи та на виробництві, натомість такого бажання не виявляє, з письмовою заявою до адміністрації не звертався, має декілька стягнень за ухилення від праці у виді поміщення строком на 14 діб до ДІЗО.

Начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Житомирська ВК (№ 4) ОСОБА_8 , який працює на цій посаді з 21.07.2023, зазначив, що ОСОБА_4 , який характеризується негативно, систематично допускає порушення розпорядку дня, останнє з яких вчинив 03.01.2025, не виявляє бажання працювати по благоустрою установи, має позов на суму 7 580 грн, із яких погашено лише 200 грн. У 2022 році засуджений працював по благоустрою колонії, за що отримав 2 заохочення, у подальшому бажання працювати не виявляє.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.06.2016 ОСОБА_4 засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12.06.2017 ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.08.2015 по 12.06.2017.

Отже, ОСОБА_4 засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину. Початок строку: 06.08.2015. Кінець строку: 01.10.2028. 3/4 строку відбув - 31.12.2024.

Як вбачається з характеристики, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)» ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі відбуває покарання з 11.08.2015. За час перебування в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до 13.08.2017 характеризувався негативно, допустикав порушеня режиму тримання, за що неодноразово притягавався до дисциплінарної відповідальності начальником установи. За час відбування покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» засуджений допустив тридцять вісім порушень режиму тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та тричі був поміщений до ДІЗО строком на 14 діб (востаннє 02.04.2024, т. 3 а.с. 207), неодноразового йому оголошувались суворі догани.

ОСОБА_4 мав нестабільну роботу по господарчій обслузі колонії, за що одержав 2 заохоченння, проте, на даний час не виявляє бажанням працювати. За характером скритний, хитрий, у своїй поведінці не завжди постійний. Перебуває на профілактичному обліку як особа схильна до самоушкодження. Вину у вчиненні злочину не визнав, має непогашений позов.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України займається за програмою диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», завдання програми не виконує, не відвідує спортивний майданчик. Зі слів має бажання змінити своє життя, про те не усвідомлює, що саме потребує змін, не робить належних висновків.

Крім зазначених у довідці про заохочення і стягнення, ОСОБА_4 додатково має стягнення у вигляді повередження, накладене постановою від 10.12.2024 (т. 3 а.с. 233), а також у вигляді догани, накладене постановою від 03.01.2025 (т. 3, а.с. 253).

В особовій справі засудженого міститься заява ОСОБА_4 від 31.12.2024, в якій останній свою вину за вироком суду визнав повністю (т. 3 а.с. 251).

Встановлено, що за формальними ознаками застосуванню ст. 82 КК України підлягає після 01.10.2023, а ст. 81 КК України після 31.12.2024.

Із матеріалів особової справи засудженого вбачається, що 10.01.2025 на спільному засіданні комісії державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі розглядалось питання про застосування до ОСОБА_4 о. ст. 81 КК України та відмовлено у клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого (т. 3 а.с. 266).

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», засуджений ОСОБА_4 має тридцять вісім стягнень та два заохочення.

Згідно з довідкою посадової особи ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» невідбутий строк покарання ОСОБА_4 складає 03 роки 09 місяців.

У відповідності до висновку комісії із урахуванням критеріїв виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально виховної роботи ОСОБА_4 отримав 46 балів (менше ніж 60), що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення і не довів своє виправлення.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.Відповідно (ч. 2 ст. 50 КК України).

На підставі ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладених у п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Крім цього, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Сумління поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці тощо.

Водночас сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом із тим процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, зважаючи на те, що засуджений за час відбування покарання має близько сорока стягнень за порушення, які він вчиняв протягом строку вібування покарання, має лише два заохочення за 2022 рік, не виявляє бажання працювати, зокрема, у господарчій обслузі та по благоустрою колонії, що у сукупності свідчить про те, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, у зв`язку з чим, клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є передчасним та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви (клопотання) захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 (семи) днів із дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою (засудженим) у той же строк із дня отримання ним копії даної ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали суду о 08:50 год. 03.02.2025.

Суддя