Справа № 481/2021/24
Провадж.№ 1-кс/481/709/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000561 від 08.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про арешт майна,

Встановив:

10.12.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в обґрунтування якого вказала, що 08.12.2024 року до ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 07.12.2024 невстановлена особа шляхом вільного доступу за місцем проживання заявника, за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, викрала його мобільний телефон марки «Моторола», чим завдано збиток на суму 5192 грн.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, внесене 08.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000561 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

08.12.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 видав працівникам поліції даний мобільний телефон, при цьому повідомивши, що це він його викрав.

08.12.2024 року було проведено огляд мобільного телефону, виданого ОСОБА_5 , в ході огляду встановлено, що вилученим є мобільний телефон «Моторола Е13» ІМЕІ- НОМЕР_1 , який було вилучено до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Таким чином, встановлено, що мобільний телефон, який добровільно видав ОСОБА_5 , є майном, здобутим злочинним шляхом, а саме, викраденим у ОСОБА_4 , що підтверджується йог показаннями та документами на майно.

Вилучене майно, за постановою слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 09.12.2024 року визнано речовим доказом та передане на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Враховуючи те, що вищевказаний мобільний телефон є об`єктом кримінально протиправних дій та з метою збереження речових доказів, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд такого в його відсутність та підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Власник майна в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце його проведення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування та знищення.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.4 ст.185 КК України передбачає крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000561 відомості про яке внесені 08.12.2024 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.12.2024 року до ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 07.12.2024 невстановлена особа шляхом вільного доступу за місцем проживання заявника, за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, викрала його мобільний телефон марки «Моторола», чим завдано збиток на суму 5192 грн.

В подальшому, під час проведення слідчих дій та оперативно-розшукових заходів було встановлено, що вказаний мобільний телефон перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який видав працівникам поліції даний мобільний телефон, при цьому засвідчив, що він викрав телефон у ОСОБА_4 .

Таким чином, встановлено, що мобільний телефон, який добровільно видав ОСОБА_5 , є майном, здобутим злочинним шляхом, а саме, викраденим у ОСОБА_4 , що підтверджується його показаннями та документами на майно.

Вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом за постановою слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 09.12.2024 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке було видане добровільно, з метою збереження такого і використання його як доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 08.12.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000561 від 08.12.2024 року, а саме:

- мобільний телефон марки «Моторолла», модель Е13, ІМЕІ - НОМЕР_1 , який добровільно видав ОСОБА_5 , а фактично належить ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя