печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, зокрема, з земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:041:0007, :02:004:0062, :01:007:0057; квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування вимог клопотання представник зазначає, що арешт накладено необгрунтовано.

Представник у судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити, зазначила, що майно не відповідає ознакам речового доказу та придбано за особисті кошти ОСОБА_5 з офіційних джерел доходу.

Слідчий чи прокурор, які неодноразово викликались у судове засідання, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, письмових пояснень чи заперечень не надали.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку представника, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.02.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465 за ч. 5 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлюються обставини щодо вчинення групою осіб злочину, спрямованого на привласнення коштів іноземців (переважно країн Європи) під виглядом їх участі в нібито інвестиційних проектах «Danvel» («Danwel») та «Eternity», які мають ознаки міжнародних фінансових пірамід.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/23042/24-к від 23 травня 2024 накладено арешт, зокрема на:

- земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:041:0007, :02:004:0062, :01:007:0057;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належать ОСОБА_5 .

У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Як вбачається з матеріалів клопотання, арешт на вказане майно було накладено з метою збереження речовий доказів, оскільки відповідно до постанови слідчого від 17.05.2024 вказане нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000465 від 28.02.2024, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Разом з тим, суд бере до уваги доводи представника, що ОСОБА_5 не повідомлено підозру за фактом вчинення дій, щодо яких здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, тобто він не є особою щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру.

Також, посилаючись у клопотанні, що вказане майно набуто кримінально-протиправним шляхом та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту, прокурор повинний надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Крім того, доводи представника, щоарештоване майно набуте за особисті кошти ОСОБА_5 , які отримані з офіційних джерел доходу, слідчим чи прокурором не спростовані.

Також, жодних доказів того, що арештоване майно набуте ОСОБА_5 за кошти, отримані внаслідок кримінально-протиправної діяльності, що є предметом розслідуваного кримінального правопорушення, слідчим чи прокурором не наведено, оскільки в судове засідання вони не з`явились.

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження носять тимчасовий характер, а також ту обставину, що органом досудового розслідування під час розгляду даного клопотання не підтверджено, що залишок грошових коштів, які знаходяться на вказаних рахунках, стосуються кримінального провадження, зокрема, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та отримані особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що подальше обтяження майна у формі його арешту, який є тимчасовим заходом забезпечення не відповідатимуть меті кримінального провадження та будуть надмірним втручанням у право особи мирно володіти майном.

Також, враховуючи, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна відпала, оскільки слідчий або прокурор не з`явились у судове засідання та не висловили власну позицію щодо необхідності у забезпеченні арешту вказаного майна, відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 132, 174 КПК України

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2024 у справі № 757/23042/24-к у рамках кримінального провадження № 0000465, а саме з:

-земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:041:0007, :02:004:0062, :01:007:0057;

-квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

-домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1