Номер провадження: 11-кп/813/395/25
Справа № 502/1558/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_10 та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.10.2023 року в об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000303 від 03.05.2017 року та №0000310 від 04.04.2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та до затримання мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:- 03.04.2012 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;- 03.12.2015 року Кілійським районним судом Одеської області за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту;- 10.09.2015 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:- 24.04.2002 року вироком Кілійського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, звільнений 15.11.2005 року на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеса від 08.11.2005 року, згідно ст. 81 КК умовно-достроково на 9 місяців 3 дні;- 04.06.2009 року вироком Кілійського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки шість місяців, на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеса від 10.02.2011 року, згідно ст. 82 КК України невідбуте покарання замінене більш м`яким у виді виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати, 16.08.2011 року на підставі постанови Кілійського районного суду Одеської області звільнений умовно достроково, згідно ст. 81 КК від подальшого відбування. покарання на п`ять місяців три дні;- 06.09.2019 року вироком Кілійського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 15 ч. З ст. 186 КК до позбавлення волі на строк п`ять років;- вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк трьох років, у силу ст. 71 КК України остаточно до відбування призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складення покарань призначених йому вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2015 та даним вироком ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складення покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2022, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання за даним вироком час тримання під вартою, з моменту взяття під варту з 21.06.2018 по 19.08.2018, з 12.03.2019 по 08.05.2019, з 11.11.2019 по 28.02.2021 та з 04.04.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань призначених вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2022 та даним вироком остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання за даним вироком час тримання під вартою, а саме з 04.04.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів.

Оскарженим вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, під час випробувального терміну в період часу з 25.04.2017 року по 02.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, знаходячись на вул. Садова в м. Кілія, неподалік двоповерхового квартирного будинку АДРЕСА_4 , помітив, що в одній із квартир вищевказаного будинку відсутній господар.

У подальшому, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_7 , шляхом віджимання металопластикового вікна, проник у приміщення квартири АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_12 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом пошуку, виявив та таємно викрав надувний диван-ліжко марки «Air-o-Space 5 IN 1 SOFA BED» та набір кришталевого посуду.

Після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 734,75 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

У період часу з 03.05.2017 року по 06.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись на вулиці Тургенєва, неподалік п`ятиповерхового квартирного будинку АДРЕСА_6 , помітив, що в одній із квартир вищевказаного будинку відсутній господар.

Маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_7 , шляхом віджимання металопластикового вікна проник у приміщення квартири АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_13 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом пошуку, виявив та таємно викрав наступні речі: пральну машинку автомат, зарядний пристрій для ноутбука «HP» серійний номер 65AW99L12SJ, радіо-телефон марки «Panasonic» моделі «KX-TG6511UA» та кабель електромережі від нього, набір посуду (6 склянок та 1 глечик), WIFIроутер марки «D-Link» моделі «DSL-30CF» серійний номер PJ1H1AA007420 та кабель електромережі від нього, 4 мотка кабелю 3,5 метра кожний, автомагнітолу марки «Toyota» моделі 86120-02150, 3D-окуляри марки «LG» моделі «AG-F310DP».

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 , матеріальний збиток на суму 986,97 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

03.10.2017 року в період часу з 13:11 години по 13:15 годин, знаходячись в магазині «АТБ», який розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Гагаріна, 98-А, ОСОБА_7 маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його протиправні дії залишаються непоміченими, підійшов до навісної полиці з предметами для гоління даного магазину, звідки взяв 3 (три) упаковки змінних касет для гоління «Gillette Fusion». В подальшому реалізуючи свій злочинний намір, непомітно для оточуючих, сховав вищезазначені упаковки у внутрішню кишеню своєї куртки та направився до виходу з магазину «АТБ». Пройшовши повз каси, не розрахувавшись за товар, вийшов з приміщення магазину. Тим самим ОСОБА_7 таємно викрав 3 (три) упаковки змінних касет для гоління «Gillette Fusion», вартість яких становить 687,90 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ «АТБ-маркет» на загальну суму 687,90 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

25.04.2018 року приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно з метою наживи, зайшов до першого поверху, під`їзду № 1, буд. № 36, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, де піднявся на 2-й поверх, та на стіні коридору виявив два електричні щитки. Після чого, взявшись руками за двері щитка, шляхом ривка відчинив їх, також шляхом ривка відчинив двері другого щитка. В середині електричних щитків виявив два багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х16» в червоній та синій ізоляційній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок, відрізав один кінець виявлених кабелів в електричних щитках. Після чого піднявся на 3-й поверх цього будинку, де виявив на стіні коридору аналогічні електричні щитки, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив та відрізав електричні кабелі марки «ПВЗ 1х16», в червоній та синій ізоляційній обмотці, що йшли до 2-го поверху, та відрізав аналогічні кабелі, що йшли на 4-й поверх даного під`їзду. Після чого піднявшись на 4-й поверх, шляхом ривка відчинив електричні щитки та відрізав електричні кабелі марки «ПВЗ 1х16», в червоній та синій ізоляційній обмотці.

Для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 змотав всі вище вказані відрізані кабелі та з ними з місця злочину пішов, тим самим мав змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Далі, 25.04.2018 року в період часу з 01:00 години до 01:30 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , аналогічними діями, які були описані вище, умисно здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х16» в червоній та синій ізоляційній обмотці, з електричних щитків з 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го поверхів під`їздів № 2, № 3, № 4 буд. № 36, по вул. Вилківській в м. Кілія Одеської області.

Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х16», з буд. № 36, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області загальною довжиною 100 метрів, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на загальну суму 4 400 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

25.04.2018 року приблизно о 02:00 годині, ОСОБА_7 повторно, маючи прямий умисел, на таємне викрадення чужого майна, умисно з корисливих мотивів, зайшов до 1-го поверху, буд. № 95-А, по вул. Торговій, в м. Кілія, Одеської області, де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Взявшись руками за двері щитка, шляхом ривка відчинив їх, тими самими діями відчинив двері другого електричного щита. В середині електричних щитків ОСОБА_7 виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою кусачок відрізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній ізоляційній обмотці. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щити, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці, та за допомогою кусачок відрізав їх. За допомогою заздалегідь підготовлених кусачок ОСОБА_7 , перерізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці, на першому та другому поверсі в під`їзді № 4 вищевказаного будинку. Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі вище вказані відрізані кабелі, та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х10», з буд. № 95-А, по вул. Торгова, в м. Кілія, Одеської області загальною довжиною 30 метрів, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на загальну суму 750 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

25.04.2018 року приблизно о 03:00 годині більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно зайшов до першого поверху, під`їзду № 1, буд. № 1-а, по вул. Перемоги, в м. Кілія, Одеської області, де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, тими самими діями відчинив другий щиток. В середині електричних щитків ОСОБА_7 виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щити, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в синій та червоній обмотці, та за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав їх. Таким же чином ОСОБА_7 , перерізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці, на першому та другому поверсі в другому, третьому та четвертому під`їзді вищевказаного будинку. Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі відрізані кабелі, та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х10», з буд. № 1-а, по вул. Перемоги, в м. Кілія, Одеської області загальною довжиною 64 метрів, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1600 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

26.04.2018 року приблизно о 01:00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно зайшов до під`їзду № 2, буд. АДРЕСА_8 , де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Далі, взявшись руками за двері щитка, шляхом ривка відчинив їх, таким же чином відчинив двері другого щита. В середині електричних щитків ОСОБА_7 виявив багатожильний мідний електричний кабель в білій, червоній, синій та жовтій обмотці марки «ПВЗ 1х10». Далі, продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок ОСОБА_7 відрізав верхній та нижній кінець кабелю в синій ізоляційній обмотці. Після чого, піднявся на другий поверх вищевказаного будинку, виявив аналогічні електричні щитки та шляхом ривка відкрив їх, відрізав кабель марки «ПВЗ 1х10» в синій ізоляційній обмотці. Далі ОСОБА_7 зайшов до першого поверху під`їзду № 4, вищевказаного будинку, де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Взявшись руками за двері щитків, шляхом ривка відчинив їх та за допомогою кусачок вирізав багатожильний мідний кабель з синьою ізоляційною обмоткою, після чого піднявся на другий поверх цього під`їзду, виявив на стіні аналогічні електричні щитки, та шляхом ривка відчинив їх і перерізав кабелі марки «ПВЗ 1х10» з синьою ізоляцією.

Потім ОСОБА_7 зайшов до першого під`їзду буд. № 24, по вул. Б. Хмельницького в м. Кілія, Одеської області, де в коридорі на стіні виявив два електричних щитка. Далі, взявшись руками за двері щитків, шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив багатожильний мідний електричний кабель марки «ПВЗ 1х16». Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок ОСОБА_7 відрізав верхній та нижній кінець кабелю марки «ПВЗ 1х10» в синій ізоляційній обмотці в щитках, після чого піднявся на другий поверх вищевказаного будинку, де виявив аналогічні електричні щити та шляхом ривка відкрив їх, та за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав кабель марки «ПВЗ 1х10» в синій ізоляційній обмотці. Далі ОСОБА_7 умисно зайшов до першого поверху, під`їзду № 2, вищевказаного будинку, шляхом ривка відкрив двері 2-х електричних щитків на першому поверсі та перерізав багатожильний мідний кабель з синьою ізоляцією, після чого піднявся на другий поверх цього під`їзду, виявив на стіні аналогічні електричні щитки, та аналогічними діями відчинив, в середині щитків виявив та перерізав кабель марки «ПВЗ 1х10» в синій ізоляційній обмотці. Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі вище вказані відрізані кабелі, та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х10», з буд. № 24, по вул. Б. Хмельницького, в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 60 метрів, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1500 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

30.04.2018 року приблизно о 01:00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно зайшов до першого поверху, кор. АДРЕСА_9 , де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, тим же способом відчинив двері другого щитка. В середині електричних щитків ОСОБА_7 виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в синій ізоляційній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в синій ізоляційній обмотці. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж корпусу, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щити, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в синій обмотці, та за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав їх. Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі вище вказані відрізані кабелі, та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х10», з кор. №2, буд. №1, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, загальною довжиною 64 метрів, тим самим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1600 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

30.04.2018 року приблизно о 02:00 годині більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно зайшов до першого поверху, під`їзду № 3, буд. № 4, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, де на стіні в коридорі виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, також шляхом ривка відчинив двері другого щитка. В середині електричних щитків ОСОБА_7 виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в білій, жовтій та червоній ізоляційній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок, відрізав вищевказані кабелі в щитках. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щити, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в білій, жовтій та червоній ізоляційній обмотці, та за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав їх. Після цього ОСОБА_7 зайшов до першого поверху, під`їзду № 4, буд. № 4, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, також шляхом ривка відчинив другий щиток. В середині електричних щитків ОСОБА_7 , виявив багатожильний мідний електричний кабель марки «ПВЗ 1х10» в чорній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав один кінець кабелю в щитових. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щити, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в чорній обмотці, та за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав їх. Після чого ОСОБА_7 зайшов до першого поверху, під`їзду № 5, буд. № 4, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, шляхом ривка він відчинив другий щиток. В середині електричних щитків ОСОБА_7 , виявив багатожильний мідний електричний кабель марки «ПВЗ 1х10» в чорній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок, відрізав один кінець кабелю в щитових. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щитки, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в чорній обмотці, та за допомогою кусачок відрізав їх. Далі ОСОБА_7 зайшов до першого поверху, під`їзду № 6, буд. № 4, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, також шляхом ривка він відчинив другий щиток. В середині електричних щитків ОСОБА_7 , виявив багатожильний мідний електричний кабель марки «ПВЗ 1х10» в чорній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав один кінець кабелю в щитових. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щитки, та аналогічними діями відчинив їх, в середині яких виявив електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в чорній обмотці, та за допомогою кусачок відрізав їх.

Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі вище вказані відрізані кабелі та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х10», з буд. № 4, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, загальною довжиною 20 метрів, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на загальну суму 1000 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

02.05.2018 року приблизно о 01:00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, зайшов до першого поверху, під`їзду № 3, буд. АДРЕСА_10 , де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, шляхом ривка відчинив другий щиток. В середині електричних щитків ОСОБА_7 виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній ізоляційній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав кінці червоного кабелю в щитках. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щитки, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці, та за допомогою кусачок відрізав їх. Таким же ідентичним способом ОСОБА_7 , перерізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній обмотці, на першому та другому поверсі в під`їзді № 4 вищевказаного будинку. Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі вище вказані відрізані кабелі, та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х10», з буд. № 13, по вул. Кубишкіна, в м. Кілія, Одеської області, загальною довжиною 55 метрів, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на загальну суму 1375 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

08.05.2018 року приблизно о 01:00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, зайшов до першого поверху, під`їзду № 1, буд. № 7, по вул. Садовій, в м. Кілія, де в коридорі на стіні виявив два електричні щитки. Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , взявся руками за двері щитка, та шляхом ривка відчинив їх, шляхом ривка відчинив другий щиток. В середині електричних щитків ОСОБА_7 виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в синій та червоній ізоляційній обмотці. Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок, відрізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в синій та червоній ізоляційній обмотці. Після чого піднявся на 2-й поверх цього ж під`їзду, де в коридорі на стіні виявив аналогічні електричні щитки, та шляхом ривка відчинив їх, в середині яких виявив багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в синій та червоній ізоляційній обмотці, та за допомогою кусачок відрізав їх. За допомогою кусачок ОСОБА_7 , перерізав багатожильні мідні електричні кабелі марки «ПВЗ 1х10» в червоній ізоляційній обмотці, на першому та другому поверсі в третьому та четвертому під`їзді вищевказаного будинку. Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі вищевказані відрізані кабелі, та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х10», з буд. № 7, по вул. Садовій, в м. Кілія, Одеської області, загальною довжиною 20 метрів, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 500 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

11.06.2018 року приблизно о 01:00 годині, більш точного часу не встановлено, повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 зайшов до першого поверху кор. № 2, буд. № 2, по вул. Вилківській, в м. Кілія Одеської області, де на стіні в коридорі виявив два електричні щитки. Далі, взявшись руками за двері щитка, шляхом ривка відчинив їх, також шляхом ривка відчинив другий щиток. В середині електричних щитків виявив багатожильний мідний електричний кабель марки «ПВЗ 1х16». Продовжуючи свій злочинний намір, на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок відрізав один кінець кабелю в щитових, після чого відрізав інший кінець кабелю під стелею, біля дверей щитової кімнати. Далі, для завершення свого злочинного наміру, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , змотав всі вищевказані відрізані кабелі, та з ними з місця злочину пішов, маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Тим самим, ОСОБА_7 здійснив крадіжку багатожильних мідних електричних кабелів марки «ПВЗ 1х16», з буд. № 2, по вул. Вилківській, в м. Кілія, Одеської області, загальною довжиною 35 метрів, тим самим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 915,25 гривень.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

09.10.2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_7 , який знаходився поблизу будинку № 3Б, розташованого по вул. Чорноморській в м. Кілія Одеської області, виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_7 впевнившись, що його дії не будуть помічені, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник через зачинену вхідну хвіртку на територію подвір`я вищевказаного будинку, де виявивши незачинене вікно, проник всередину будинку, з якого здійснив крадіжку майна належного ОСОБА_14 , а саме: зварювального інверторного апарату марки «Tesla weld», модель «ММА 252», вартістю 1650,00 гривень; 2-х кутових шліфувальних машинок (болгарок), торгової марки «KRAISSMANN», моделі «2700 KWS- 230», вартістю 1050,00 гривень кожна; порожнього газового балону, об`ємом 50 (п`ятдесят) літрів, вартістю 400 гривень; електричного водонагрівача (бойлера) торгової марки «Ariston», модель «REG 80 VR», вартістю 875,00 гривень; 2-х садових тачок марки «Forte» моделі «WB6407A» вартістю 466,66 гривень; 1-го радіатора опалення (батарея) на 5 (п`ять) секцій вартістю 125,00 гривень, 4-х радіаторів опалення (батарея) на 8 (вісім) секцій вартістю 200,00 гривень кожна та з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 6416, 66 грн.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

04.04.2021 року приблизно об 11 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , попередньо домовившись з ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_11 , що належить потерпілому ОСОБА_15 , вирішили вчинити таємне викрадення чужого майна з вищевказаного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_8 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 з метою реалізації злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття металевої хвіртки, через яку здійснюється вхід на територію вказаного домоволодіння, проникли на подвір`я, де в подальшому, підійшовши до вхідних дверей будинку, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої фомки та викрутки, зірвали кільце навісного замку дверей та проникли в середину будинку, де попередньо підшукавши та підготувавши майно, яке мали намір викрасти, а саме: металевий обігрівач марки «Комфорт 3», ручну металеву дриль з маркуванням «Made in USSR», металеві дверцята від пічки розміром 30х23 см., товщиною 1 см., однокамерний холодильник марки «Саратов» модель «140» типу «КШ-140», електричні проводи різних розмірів в кількості 12 штук, вийшли з будинку та попрямували в бік господарського приміщення, розташованого також на території вказаного домоволодіння, підійшовши до нього, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої фомки та викрутки зірвали кільце навісного замку дверей та проникли в середину вказаного приміщення, звідки намагались викрасти алюмінієвий таз об`ємом 9 літрів, емальований таз об`ємом 10 літрів, фіолетового кольору, алюмінієвий друшляк з рукояткою, оцинкований поливальник овальної форми з носиком об`ємом 10 літрів, загальною вартістю 2131,41 грн.

Однак довести до кінця свій злочинний намір спрямований на таємне викрадання чужого майна ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не змогли, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затриманні на місці скоєння злочину працівниками поліції.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник - адвокат ОСОБА_10 та прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просив на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 21.06.2018 19.08.2018 року, з 12.03.2019 08.05.2019 року, з 11.11.2019 28.02.2021 року з розрахунку один день за два. Також з 04.04.2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за два.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що при ухваленні оскарженого вироку судом першої інстанції не враховано, що один із злочинів скоєний 03.05.2017 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просив вирок змінити в частині призначення ОСОБА_7 покарання і призначити:

-за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 та ч.4 ст.71 КК України за сукупністю вироків призначити шляхом часткового складання покарань, призначених йому вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2015 року , яким його засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, та даним вироком остаточно призначити покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів призначити шляхом часткового складання покарань, призначених йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду від 04.10.2022 року, яким його засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі та остаточно до відбуття призначити - п`ять років один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання за даним вироком час тримання під вартою, з моменту взяття під вартою з 21.06.2018 року по 19.08.2018 року, з 12.03.2019 року по 08.05.2019 року, з 11.11.2019 року по 28.02.2021 року та з 04.04.2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, необхідно змінити вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченої внаслідок суворості.

У судовому засіданні ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та щиро розкаявся в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті.

Призначене обвинуваченому остаточне покарання не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд неналежним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його відношення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї провини.

Зазначає, що згідно висновку, щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), зазначеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосуватися заходи попередньо ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон N°838-VIII має переживаючи (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону N°2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Положення ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону№838-VIIІ), передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах того самого кримінального провадження, у межах якого було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Тому, в силу ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2018р. по дату набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення на 2 дні позбавлення волі.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі з доповненнями просив Кілійського районного суду Одеської області від 12.10.2023 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання та виключити застосування ч.ч.1,4 ст.71 КК України і визначити покарання засудженому на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань з урахуванням покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.08.2022 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 3 місяці.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні апеляційного суду підтримали апеляційні скарги сторони захисту, а також уточнене клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за епізодами від 25.04.2018, 26.04.2018, 30.04.2018, 02.05.2018, 08.05.2018, 11.06.2018 року, з огляду на втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а також про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за епізодами в період часу з 25.04.2017 року по 02.05.2017 року, більш точного часу не встановлено; за епізодом з 03.05.2017 року по 06.05.2017 року, більш точного часу не встановлено; за епізодом від 04.04.2021 року, який був вчинений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та просили звільнити їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності за вказаними епізодами.

Прокурор ОСОБА_6 частково підтримала апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та прокурора, а також клопотання захисника ОСОБА_9 просила декриміналізувати дії ОСОБА_7 , а саме дев`ять епізодів за ч.2 ст.185 КК України, три епізоди перекваліфікувати з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України і закрити кримінальне провадження в цій частині на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а також перекваліфікувати дії обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України та закрити кримінальне провадження в цій частині на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, в іншій частині вирок залишити без змін.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено також за відсутності потерпілої сторони, яка в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення судового засідання не заявляла.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу, на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи учасників кримінального провадження; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи клопотання; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 статті 5 Кримінального Кодексу України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, з часу набуття 09.08.2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), зроблено правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Оскарженим вироком встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом від 03.10.2017 року спричинив матеріальну шкоду ТОВ «АТБ-маркет» на загальну суму 687,90 гривень.за епізодом від 25.04.2018 року, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на загальну суму 750 гривень; за епізодом 25.04.2018 року спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1600 гривень; за епізодом від 26.04.2018 року спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1500 гривень; за епізодом від 30.04.2018 року самим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1600 гривень; за епізодом від 30.04.2018 року спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на загальну суму 1000 гривень; за епізодом від 02.05.2018 року спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на загальну суму 1375 гривень; за епізодом від 08.05.2018 року спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 500 гривень; за епізодом від 11.06.2018 року спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 915,25 гривень.

Апеляційний суд констатує, що два неоподаткованих мінімуми для працездатної особи станом на 01.01.2017 року становили 1600 гривень, тоді як вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК майна за епізодом від 03.10.2017 року становила 687,90 гривень.

Два неоподаткованих мінімуми для працездатної особи станом на 01.01.2018 року становили 1762 грн, тоді як вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК майна за епізодами від 25.04.2018 року становила 750 гривень, від 25.04.2018 року - 1600 гривень, від 26.04.2018 року - 1500 гривень, від 30.04.2018 року- 1600 гривень, від 30.04.2018 року - 1000 гривень, від 02.05.2018 року - 1375 гривень, від 08.05.2018 року - 500 гривень, від 11.06.2018 року - 915,25 гривень,що станом на день розгляду кримінального провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні за вказаними епізодами вартість викраденого обвинуваченим майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1600 грн. - станом на 2017 рік та 1762 грн. станом на 2018 рік, отже до цих діянь мають застосуватись положення ст.5 КК і на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.479-2 КПК за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 - 1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному кримінальному провадженні обвинуваченим надана згода на закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, апеляційний суд керується положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2 КПК.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст.284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи надання обвинуваченим згоди на закриття провадження, керуючись положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2, ст.417 КПК, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за епізодами від 03.10.2017, 25.04.2018, 26.04.2018, 30.04.2018, 02.05.2018, 08.05.2018, 11.06.2018 року, з огляду на втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК майна за епізодом в період часу з 25.04.2017 року по 02.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, становить 734,75 гривень; за епізодом з 03.05.2017 року по 06.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, - 986,97 гривень, у той час як 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на той час становили 1684 грн.

В той же час, апеляційний суд враховує спосіб вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме вчинення його з проникненням у житло, у зв`язку з чим дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК ).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що в період часу з 25.04.2017 року по 02.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, знаходячись на вул. Садова в м. Кілія, неподалік двоповерхового квартирного будинку АДРЕСА_4 , помітив, що в одній із квартир вищевказаного будинку відсутній господар.

У подальшому, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_7 , шляхом віджимання металопластикового вікна, проник у приміщення квартири АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_12 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом пошуку, виявив та таємно викрав надувний диван-ліжко марки «Air-o-Space 5 IN 1 SOFA BED» та набір кришталевого посуду.

У період часу з 03.05.2017 року по 06.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись на вулиці Тургенєва, неподалік п`ятиповерхового квартирного будинку АДРЕСА_6 , помітив, що в одній із квартир вищевказаного будинку відсутній господар.

Маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_7 , шляхом віджимання металопластикового вікна проник у приміщення квартири АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_13 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом пошуку, виявив та таємно викрав наступні речі: пральну машинку автомат, зарядний пристрій для ноутбука «HP» серійний номер 65AW99L12SJ, радіо-телефон марки «Panasonic» моделі «KX-TG6511UA» та кабель електромережі від нього, набір посуду (6 склянок та 1 глечик), WIFIроутер марки «D-Link» моделі «DSL-30CF» серійний номер PJ1H1AA007420 та кабель електромережі від нього, 4 мотка кабелю 3,5 метра кожний, автомагнітолу марки «Toyota» моделі 86120-02150, 3D-окуляри марки «LG» моделі «AG-F310DP».

Об`єктивна ж сторона ст. 162 КК полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи. Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене та на підставі положення ч. 3 ст. 337 КПК колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_7 за епізодами в період часу з 25.04.2017 року по 02.05.2017 року та з 03.05.2017 року по 06.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України- як незаконне проникнення до житла, тим самим змінивши вирок суду першої інстанції в цій частині згідно ч. 3 ст. 337 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів справи кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 вчинені в період часу з 25.04.2017 року по 02.05.2017 року та з 03.05.2017 року по 06.05.2017 року, більш точного часу не встановлено.

Відповідно до положень статті 49 КК України першою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, є ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства або суду. В цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Другою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності за раніше вчинений злочин (як диференційованих 2,3,5,10,15, так і недиференційованого 15-річного строку щодо осіб, які ухилялися від досудового розслідування або суду), є згідно з ч. 3 ст. 49 КК України вчинення даною особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Вчинення такого злочину до закінчення зазначених строків призводить до перериву перебігу давності. Це означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня скоєння нового злочину втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, забувається і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги. При перериванні перебігу давності обчислення строків давності як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, при чому окремо за кожний злочин. Іншими словами, при перериванні давності з дня вчинення нового злочину починають минати самостійно і паралельно два строки давності: один - за раніше вчинений злочин, другий за новий злочин. Ці строки не складаються, не поглинаються, не подовжуються до самого довшого з них, а обчислюються і минають окремо по кожному злочину.

ОСОБА_7 ухилявся від слідства та суду. У зв`язку з цим ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року судове провадження щодо ОСОБА_7 було зупинено та оголошено його у розшук.

Разом з тим, під час перебування у розшуку ОСОБА_7 09.10.2019 року вчинив новий тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 26 грудня 2019 року, у зв`язку із встановленням місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_7 , судове провадження було відновлено.

Тобто, з моменту вчинення нового злочину - 09.10.2019 року до 26.12.2019 року - встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 , останній продовжував перебувати у розшуку.

Таким чином, перебіг строку давності відновився з дня затримання ОСОБА_7 , а саме з 26.12.2019 року.

За таких обставин, ОСОБА_7 перебував у розшуку 1 рік та 1 місяць.

Відтак, строк давності за ч.1 ст.162 КК України за епізодом від 25.04.2017 року по 02.05.2017 року (більш точного часу не встановлено) сплив 02.06.2021 року, а за епізодом від 03.05.2017 року по 06.05.2017 року (більш точного часу не встановлено) - 06.06.2021 року, тому ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому апеляційним судом були роз`ясненні обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України і обвинувачений погодився з такими підставами для закриття кримінального провадження і не наполягав на розгляді кримінального провадження в цій частині в загальному порядку

Положеннями п.1) ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження в цій частині.

Також відповідно до оскарженого вироку суду першої інстанції, вартість викраденого обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст.15, ст. 185 КК майна за епізодом від 04.04.2021 року становить 2131,41 грн.

В той же час, апеляційний суд враховує спосіб вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, а саме вчинення його з проникненням у житло, у зв`язку з чим дії обвинувачених необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, кожного окремо.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК ).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засуджених.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Судом першої інстанції також встановлено, що 04.04.2021 року приблизно об 11 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , попередньо домовившись з ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_11 , що належить потерпілому ОСОБА_15 , вирішили вчинити таємне викрадення чужого майна з вищевказаного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_8 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 з метою реалізації злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття металевої хвіртки, через яку здійснюється вхід на територію вказаного домоволодіння, проникли на подвір`я, де в подальшому, підійшовши до вхідних дверей будинку, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої фомки та викрутки, зірвали кільце навісного замку дверей та проникли в середину будинку, де попередньо підшукавши та підготувавши майно, яке мали намір викрасти, а саме: металевий обігрівач марки «Комфорт 3», ручну металеву дриль з маркуванням «Made in USSR», металеві дверцята від пічки розміром 30х23 см., товщиною 1 см., однокамерний холодильник марки «Саратов» модель «140» типу «КШ-140», електричні проводи різних розмірів в кількості 12 штук, вийшли з будинку та попрямували в бік господарського приміщення, розташованого також на території вказаного домоволодіння, підійшовши до нього, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої фомки та викрутки зірвали кільце навісного замку дверей та проникли в середину вказаного приміщення, звідки намагались викрасти алюмінієвий таз об`ємом 9 літрів, емальований таз об`ємом 10 літрів, фіолетового кольору, алюмінієвий друшляк з рукояткою, оцинкований поливальник овальної форми з носиком об`ємом 10 літрів, загальною вартістю 2131,41 грн.

Однак довести до кінця свій злочинний намір спрямований на таємне викрадання чужого майна ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не змогли, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затриманні на місці скоєння злочину працівниками поліції.

Два неоподаткованих мінімуми для працездатної особи станом на 01.01.2021 року становили 2270 гривень, тоді як вартість викраденого обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК майна за цим епізодом становила 2131,41 грн.

Об`єктивна ж сторона ст. 162 КК полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи. Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене та на підставі положення ч. 3 ст. 337 КПК колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за епізодом від 04.04.2021 року з ч.3 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла, тим самим змінивши вирок суду першої інстанції згідно ч. 3 ст. 337 КПК.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, становлять 3 роки.

З дня вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проступку минуло більше трьох років. Перебіг давності зазначених кримінальних проступків не переривався. Відтак строк давності закінчився 04.04.2024 року.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не заперечували проти звільнення їх від покарання у зв`язку із закінченням передбаченого ст. 49 КК України строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Оскільки із дня вчинення інкримінованих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального проступку минуло понад три роки, вони підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому апеляційним судом були роз`ясненні обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України і обвинувачені погодились з такими підставами для закриття кримінального провадження і не наполягали на розгляді кримінального провадження в цій частині в загальному порядку

Положеннями п.1) ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження в цій частині.

Оскільки ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років та 3 місяців позбавлення волі необхідно виконувати самостійно.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просив призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі, обґрунтовуючи це тим, що суд першої інстанції неналежним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його відношення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї провини.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ч. 6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який, відповідно до положень ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відсутні обставини, які у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Місцевим судом враховано ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, данні, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного.

Також зі змісту оскарженого вироку убачається, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково, від надання інших показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає твердження захисника ОСОБА_10 про щире каяття та визнання вини ОСОБА_7 необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має, що і стало підґрунтям для вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, при цьому суд першої інстанції, призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є занадто суворим, оскільки обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючі непогашені та незняті в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив корисливий злочин проти власності під час іспитового строку за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2015 року.

Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що призначене ОСОБА_7 покарання є занадто суворим, оскільки обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив.

Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім цього, суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ст.71 КК України та частково приєднав ОСОБА_7 не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року та за сукупністю вироків призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складення покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2022, остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

У своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_10 не погодились з висновком суду першої інстанції щодо порядку зарахування йому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, посилаючись на те, що строк його попереднього ув`язнення повинен зараховуватись у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Апеляційний суд визнає необґрунтованими вказані вимоги сторони захисту, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Законом України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року (далі - Закон України № 838-VIII), який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIIIвід 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким ч.5 ст.72КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України в період з 03.05.2017 року по 06.05.2017 року та перебував під вартою з 21.06.2018 року по 19.08.2018 року, з 12.03.2019 року по 08.05.2019 року, з 11.11.2019 року по 28.02.2021 року та з 04.04.2021 року утримується під вартою по теперішній час.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні, відомості про яке 03.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно нього не обирався, а тому Закон України №838-VIII не підлягає застосуванню.

Натомість, ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року судове провадження у кримінальному провадженні № 0000303 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 2 та ч. 3 КК України, було зупинене та оголошено його у розшук.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 21 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000242, внесеному до ЄРДР від 04.05.2018 року, було задоволено клопотання слідчого та щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб, з утриманням його у Державній установі «Ізмаїльська установа виконання покарань (№ 22)».

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області 26 грудня 2019 року було відновлено судове провадження у кримінальному провадженні № 0000303 відносно ОСОБА_7 , у зв`язку із встановленням місцезнаходження обвинуваченого.

Після чого, ухвалою Кілійського районного суду від 04 травня 2022 року кримінальне провадження № 0000303 (справа №502/1558/17) було об`єднане в одне провадження із кримінальним провадженням №0000242 (справа №502/1469/18).

Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою був застосований щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.05.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який був вчинений 25.04.2018 року. Тобто після набрання чинності Закону України №2046-VIII.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Враховуючи положення кримінального закону при вирішенні питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_7 , ураховуючи зміни закону про кримінальну відповідальність, відсутні підстави для застосування положення Закону України № 838-VIII, а саме зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За результатами встановлених обставин під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла до висновку про те, що уточнене клопотання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 є обґрунтованими, за таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_10 та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 слід частково задовольнити.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 49 КК України, ст.ст. 284, 376, 404, 405, 406, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Клопотання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_10 та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.10.2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в частині визнання його винним за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 03.10.2017 року, 25.04.2018 року, 26.04.2018 року, 30.04.2018 року, 02.05.2018 року, 08.05.2018 року та 11.06.2018 року - скасувати.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000303 від 03.05.2017 року, за епізодами від 03.10.2017 року, 25.04.2018 року, 26.04.2018 року, 30.04.2018 року, 02.05.2018 року, 08.05.2018 року та 11.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.10.2023 рокувідносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в частині визнання його винним за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 25.04.2017 02.05.2017 року та 03.05.2017-06.05.2017 року та в відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині визнання їх винними за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 04.04.2021 року- змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 із ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000303 від 03.05.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України такримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000310 від 04.04.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, на підставі п.1) ч.2 ст.284 КК України в зв`язку із звільненням осіб від кримінальної відповідальності.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років та 3 місяців позбавлення волі виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4