Справа № 191/5883/24
Провадження № 1-в/191/820/24
У Х В А Л А

іменем України

19 лютого 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX,

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Прокурор вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, вважає необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «СВК (№94)» за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.06.2023, яким він засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст..70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст..71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попередніми вироками Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2022 і Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Строк відбування покарання відраховується з дня його затримання 25.07.2022.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 01.11.2023 вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2023 у відношенні ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироками Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2022 та від 09.06.2022, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироками Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2022 та від 09.06.2022, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 01.11.2023.

Відповідно до змісту зазначеного вироку ОСОБА_4 04.04.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1289,33 грн., а також 20.07.2022 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2816,67 грн.

Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 день.

Вирок набрав законної сили 12.07.2022.

Відповідно до змісту зазначеного вироку ОСОБА_4 13.10.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 849,50 грн.

Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, визначеного новим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Строк відбування покарання відраховується з дня його затримання.

Вирок набрав законної сили 06.06.2023.

Відповідно до змісту зазначеного вироку ОСОБА_4 вчинив наступні кримінальні правопорушення:

- 19.05.2020 - передбачені ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 3000,00 грн.;

- 12.07.2020 - передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 16599,17 грн.;

- 28.01.2021 - передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 1324,80 грн.

Вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК Країни до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України до 1року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинання менш суворих покарань, більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вирок набрав законної сили 22.09.2020.

Відповідно до змісту зазначеного вироку ОСОБА_4 вчинив наступні кримінальні правопорушення:

- 26.12.2018 - передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 879,17 грн.;

- 09.03.2019 - передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 5050,00 грн.;

- 15.10.2020 - передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене повторно.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання покарань.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та п.п 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2018 встановлений на рівні 1762,00 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2018 році становив 881,50 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2018 складали 1762,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2020 встановлений на рівні 2102,00 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2020 році становив 1051,00 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2020 складали 2102,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2021 встановлений на рівні 2270,00 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2021 році становив 1135,00 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2021 складали 2270,00 грн.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.06.2023за ч. 2 ст. 186, ч.4 ст.185 КК України стосовно ОСОБА_4 не підпадає під дію Закону України № 3886-IX, оскільки сума крадіжки становить більше визначеного законодавством мінімуму, а караність діяння за ст.186 КК України вищевказаним законом не усунена.

При цьому, за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2022 вартість майна, яким заволодів ОСОБА_4 за епізодом за ч.2 ст.185, скоєним 28.01.2021 становила 1324,80 грн., була меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, тому суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України за вказаним епізодом, як таким, що не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України. При цьому, за іншим епізодом за ч.2 ст.190 КК України, сума шахрайства перевищувала розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та за епізодом за ч.2 ст.186 КК України, вчиненим 12.07.2020 діяння не підпадає під дію Закону України № 3886-IX, тому кримінальна караність його діянь в повному обсязі не усунена.

За вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022 за ч.2 ст.185 стосовно ОСОБА_4 сума крадіжки становить менше визначеного законодавством мінімуму (2270,00 грн.).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування наступних покарань:

-за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022, яким він засуджений за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, 72 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024;

-за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2022 за епізодом за ч.2 ст.185, скоєним 28.01.2021, при цьому призначені за вироком вид та міру покарання суд вважає необхідним залишити без змін, оскільки караність діянь ОСОБА_4 усунена не в повному обсязі;

-за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 за епізодом за ч.2 ст.185, скоєним 26.12.2018, при цьому призначені за вироком вид та міру покарання суд вважає необхідним залишити без змін, оскільки караність діянь ОСОБА_4 усунена не в повному обсязі;

Також, суд вважає необхідним виключити з вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.06.2023 (який змінено в частині призначеного покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 01.11.2023) стосовно ОСОБА_4 посилання на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2022.

Керуючись ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022, яким він засуджений за ч.1 ст.185, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2022 в частині його засудження за епізодом за ч.2 ст.185 КК України, скоєним 28.01.2021, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2022 за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, визначеного новим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Строк відбування покарання відраховувати з дня його затримання.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 в частині його засудження за епізодом за ч.2 ст.185 КК України, скоєним 26.12.2018, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворих покарань, більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виключити з вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.06.2023 (який змінено в частині призначеного покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 01.11.2023) стосовно ОСОБА_4 посилання на призначення покарання із застосуванням ч.4 ст.70, ст.71 КК України, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)».

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1