ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/832/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваної ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 грудня 2024 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 січня 2025 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 242240 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за наступних обставин.

Так, 30 листопада 2024 року приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 діючи з корисливих мотивів у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого на підставі указу Президента України № 4024-ІХ від 29.10.2024, з метою власного збагачення, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де остання шляхом вільного доступу незаконно заволоділа ключем від транспортного засобу, марки «Пежо», модель «308» в кузові білого кольору, держаний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, які знаходились на тумбі біля вхідних дверей в зазначену квартиру.

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 , не маючи законних підстав та відповідних документів на право власності, обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та з метою отримання транспортного засобу для подальшого користування ним, для реалізації злочинного умислу, сіла за кермо автомобіля, через передні водійські двері які вона відкрила за допомогою ключа, привела двигун у робочий стан та почала рух на автомобілі марки «Пежо», модель «308» в кузові білого кольору, держаний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, вартість якого складає 300000 гривень, з автостоянки, яка розташована напроти четвертого під`їзду буд. 81 по вул. Деповська та одразу попрямувала в бік Комунарського району м. Запоріжжя, тим самим незаконно заволоділа транспортним засобом, марки «Пежо», модель «308» в кузові білого кольору, держаний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, який на праві власності належить потерпілої ОСОБА_10 спричинивши останньої, матеріальний збиток на суму 300000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

1 грудня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001830 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України (а.с. 8-9).

Постановою слідчого від 2 грудня 2024 року по даному кримінальному провадженні змінено юридичну кваліфікацію зі ст. 289 ч. 1 на ст. 289 ч. 2 КК України (а.с. 79-80).

30 листопада 2024 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 73-75).

2 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 81-84).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вказав про неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що підозрювана ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки причетність до злочину не визнає, не згодна з кваліфікацією її дій, у зв`язку із тим, що намір на заволодіння транспортним засобом не мала, після події була затримана на місці, не намагалась його покинути.

Зазначає, що судом не було прийнято до уваги те, що підозрювана відбула за раніше призначені покарання, про розшук не була обізнана, має місце постійного проживання у м. Запоріжжя, ОСОБА_7 буде співпрацюватиме зі слідством, ризики не доведені та не знайшли свого підтвердження.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, без надання доповнень.

Підозрювана ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що якщо буде перебувати на волі, то зможе відшкодувати потерпілій шкоду, розкаюється та просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін. Додатково зазначив, що підозрювана перебуває у розшуку в іншому кримінальному провадженні, а в цьому кримінальному провадженні їй також повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, підозрювану, її захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України підтверджуються такими доказами, як: відомостями, отриманими з протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 від 1 грудня 2024 року (а.с. 17-18); наданим ОСОБА_10 документу на транспортний засіб «Пежо» модель 308, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 22-23); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 1 грудня 2024 року (а.с. 24-26); відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 (а.с. 27-29); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 1 грудня 2024 року (а.с. 30-32); відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 (а.с. 33-36); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 1 грудня 2024 року (а.с. 37-40); відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 (а.с. 41-44); відомостями, отриманими з протоколу допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 1 грудня 2024 року (а.с. 45-50, 54-55); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 1 грудня 2024 року (а.с. 51-53); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 1 грудня 2024 року (а.с. 61); відомостями, отриманими з протоколу огляду місця події від 30 листопада 2024 року (а.с. 62-68).

Із наведеного убачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання її винною, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Серед іншого, на підтвердження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує і той факт, що в іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, остання з 19 серпня 2024 року оголошена у розшук (а.с. 89).

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із потерпілих та свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілої та свідків, підозрювана ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також є обґрунтований і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрювана ОСОБА_7 раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів, раніше неодноразово звільнялась від відбування покарання по відбуттю строку покарання, на цей час відносно неї скеровано 6 обвинувальних актів за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Відтак, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останній підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, встановивши у даному кримінальному провадженні заставу у сумі 242240 грн., з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи сторони захисту про те, що підозрювана ОСОБА_7 має постійне місце проживання, буде співпрацювати зі слідством, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваною дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 грудня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 січня 2025 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 242240 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4