Справа № 191/5640/24
Провадження № 1-кс/191/988/24
У Х В А Л А

іменем України

07 грудня 2024 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНПв Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працюючої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001202 від 06.12.2024 відповідає вимогам ст.ст.177, 184 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_5 06.12.2024 о 19.10 год. затримана в порядку ст.208 КПК України та доставлена до суду під конвоєм.

Документами, які підтверджують надання підозрюваній копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка про вручення зазначених документів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у наступному.

06.12.2024 приблизно о 09.00 годині ОСОБА_7 прийшов в гості до своєї сестри ОСОБА_5 , де вони, знаходячись в кухні, почали вживати спиртні напої.

В ході спільного вживання спиртного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, який перейшов у бійку. В ході бійки у ОСОБА_5 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині потерпілого ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_7 , 06.12.2024 приблизно о 18 годині 00 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), з особистих неприязних відносин, взявши зі столу та тримаючи у своїй правій руці кухонний ніж, нанесла один удар в ділянку передньої стінки грудної клітини, від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 помер на місці - 06.12.2024.

Смерть потерпілого ОСОБА_7 настала від гострого недокрів`я внутрішніх органів, відкритої рани передньої стінки грудної клітки, проникаючого колото-різаного сліпого поранення грудної клітки з ураженням аорти і легенів.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство).

Слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, а тому виникає ризик, передбачений ч. 1 п. 1ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я, тому може спробувати уникнути передбаченої законом відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування або суду. Також виникає ризик, передбачений ч.1 п.3 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана може незаконно впливати на свідків, потерпілого, з метою зміни ними показань в сторону останньої.

Захисник надала заперечення на клопотання слідчого, які обґрунтовує тим, що прокурором не доведено неможливість застосування менш тяжкого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Вважає, що в повідомленні про підозру ОСОБА_5 інкримінується кримінальне правопорушення, передбачено ч.1 ст.115 КК України, однак викладені обставини у повідомленні про підозру на даній стадії ще потребують ретельної перевірки. Підозрювана та померлий були братом та сестрою, відносини між ними складались негативні та ОСОБА_5 неодноразово зверталась до органів поліції щодо здійснення до неї домашнього насилля, який систематично вчиняв померлий. Так, тільки за 2024 рік судом було розглянуто чотири протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 173-2 КУпАП України. Померлого чотири рази за 2024 рік суд визнавав винним у вчинення домашнього насилля відносно своєї сестри (справа №191/1647/24, справа №191/3859/24, справа №191/3860/24, справа №191/4124/24). Також судом здійснюється розгляд обвинувального акту за обвинуваченням померлого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, де потерпілою особою є чоловік ОСОБА_5 (справа №191/630/24). Крім того, 06.12.2024 між підозрюваної та померлим відбувся конфлікт, в результаті якого ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_7 тілесні ушкодження та за даним фактом відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також звертає увагу суду на стан здоров`я підозрюваної, адже вона вже тривалий час має підтверджений діагноз астма та періодично потребує необхідності у вживанні ліків. Також ОСОБА_5 мала декілька оперативних втручання щодо резекції кишківника та відповідні наслідки таких втручань негативно впливають на стан її здоров`я. Чоловік ОСОБА_5 на даний час, приблизно, з 05.12.2024 знаходиться у Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім.Мечникова, з попереднім діагнозом інсульт. Тобто після виписки з лікарні, він буде потребувати догляду та допомоги вже за місцем мешкання. Інших родичів, які могли б надати йому необхідну допомогу немає. З огляду на викладене, з урахуванням того, що існують об`єктивні сумніви щодо правильної кваліфікації діяння та суттєві проблеми за станом здоров`я, вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 не є виправданим, оскільки забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти вищевказаним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав.

Захисник обвинуваченої проти задоволення клопотання заперечувала та просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрювана підтримала думку захисника та просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов наступного.

06.12.2024 за №0001202 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

07.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме спробам переховуватись від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як вбачається з положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його пілотному рішенні від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Однак, також слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку з діагнозом астма та потребує вживання ліків, а також мала оперативне втручання по резекції кишківника. Також слідчий суддя враховує поведінку померлого ОСОБА_7 , який протягом 2024 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (ст.173-2 КУпАП) по відношенню до своє сестри підозрюваної ОСОБА_5 (справа №191/1647/24, справа №191/3859/24, справа №191/3860/24, справа №191/4124/24). На даний час ОСОБА_5 має тілесні численні ушкодження, які, як встановлено у судовому засіданні, отримані 06.12.2024 під час сварки з братом. Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 сама після вчинення кримінального правопорушення викликала швидку медичну допомогу, шкодує про вчинене та пояснює даний факт тим, що вона не хотіла заподіяти смерть брату потерпілому ОСОБА_7 , а лише оборонялася від нього, так як він бив її молотком.

Аналізуючи матеріали клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на ключових свідків у кримінальному провадженні з метою зміни змісту їх показів. Слідчий суддя вважає, що сама лише тяжкість кримінального покарання не може вважатися достатньою причиною для обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою, а неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим не обґрунтована. Крім того, посилання сторони обвинувачення на те, що підозрювана раніше притягувалася до кримінальної відповідальності слідчий суддя вважає безпідставним, оскільки судимості ОСОБА_5 є погашеними.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а тому у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст.132, 176, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНПв Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний у вигляді домашнього арешту з покладенням на неї процесуальних обов`язків, а саме:

- прибувати до слідчого , прокурора або суду за першою вимогою;

- не залишати цілодобово місце проживання, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Зазначені обов`язки застосовуються до підозрюваної ОСОБА_5 на строк два місяці з дати винесення цієї ухвали - до 07.02.2025. Продовження строку можливе у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань до підозрюваної може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Вручити копію ухвали підозрюваній негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1