Справа № 182/6069/19
Провадження № 1-кп/0182/117/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2025 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2019 за № 0001863 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, із освітою середньою, не одружений, раніше судимий:

-11.10.2002 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. 21.12.2007 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 міс. 15 днів;

-27.11.2009 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ст. 353, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 1 міс. позбавлення волі. 13.05.2010 звільнений по відбуттю строку покарання;

-02.11.2011 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 1 міс. позбавлення волі. 28.08.2015 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 02.09.2021 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 міс. позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі ВКЗ з ДУ «Солонянська ВК № 21),

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше вчиняв кримінальні правопорушення /злочини/, пов`язані із заволодінням та викраданням чужого майна, має не зняту та непогашену судимість за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив аналогічний злочин, пов`язаний з заволодінням чужого майна.

11.07.2019 приблизно о 22:55 год. ОСОБА_3 , маючи при собі розкладний ніж та обрізок труби, завернутий у поліетиленовий пакет, з метою заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом розбійного нападу прийшов до будинку АДРЕСА_2 . У цей же день та час ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу постукав у вікно квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку, яка знаходиться на першому поверсі та належить ОСОБА_6 . Після того, як потерпіла ОСОБА_6 відчинила вікно, ОСОБА_3 представився співробітником поліції, при цьому ніяких документів він не пред`явив, та повідомив, що її син потрапив до поліції і йому потрібно з нею поспілкуватися.

В той час, як ОСОБА_6 пішла в глиб квартири шукати ключі від вхідних дверей, ОСОБА_3 приблизно о 23:00 год., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись не зачиненим вікном, проник через вікно до кухонної кімнати вищевказаної квартири, яка є житлом.

Після чого, ОСОБА_3 , в той самий час перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, завів потерпілу ОСОБА_6 до її кімнати, де з кишені своїх штанів дістав розкладний ніж, демонструючи його з метою придушення опору з боку потерпілої ОСОБА_6 , та, погрожуючи реально застосувати ніж, тобто погрожуючи насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, запитав де знаходяться гроші. Також ОСОБА_3 повідомив потерпілій ОСОБА_6 , що в пакеті знаходиться обріз і він його може застосувати, якщо вона не віддасть йому гроші, які винен йому її син ОСОБА_7 . Потерпіла ОСОБА_6 , сприйнявши реально дії та погрози ОСОБА_3 , як загрозу її життю та здоров`ю, розповіла, що грошей у неї не багато і вони знаходяться у гаманцях. Після чого ОСОБА_3 , тримаючи ніж в руці та постійно демонструючи його потерпілій ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів заволодів грошовими коштами, в сумі 70 грн. та мобільним телефоном марки «Nomi і281», ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 271 від 24.07.2019 становить 552 грн. 40 коп. із двома сім-картами, без грошових коштів на рахунку, які матеріальної цінності для потерпілої не представляє, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 622 грн. 40 коп.

Далі в той час, як ОСОБА_3 знаходився в кімнаті та продовжував шукати грошові кошти, потерпіла ОСОБА_6 почула, як її син ОСОБА_7 відчиняє вхідні двері до квартири. Коли ОСОБА_7 відчинив двері, потерпіла ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_3 перебуває в її кімнаті та займається пошуком грошових коштів, вибігла з приміщення квартири та зачинила за собою вхідні двері на замок, залишивши ОСОБА_3 в квартирі.

Після чого ОСОБА_3 , усвідомивши, що його зачинили в квартирі, вибив вхідні двері, вибіг на вулицю та з майном, яким заволодів, з місця вчинення злочину втік, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково. Суду показав, що він співмешкав з ОСОБА_8 ОСОБА_7 відбував покарання за викрадення мобільного телефону, який він викрав у сина ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_7 звільнився, він погрожував, говорив, що він сидів із-за цього телефону і вимагав гроші у сина ОСОБА_8 , погрожував брату ОСОБА_8 . ОСОБА_7 і йому передавав «привіт».

Літом 2019 року близько 23:00 год. він прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де жив ОСОБА_7 . Хотів поговорити з ОСОБА_7 , так як йому сказали, що він погрожував, говорив, що піском очі засипле і т.д. Він хотів сказати ОСОБА_7 , щоб він залишив у спокої ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Постукав у вікно, представився співробітником поліції. Хотів, щоб йому відкрили двері і він зміг поспілкуватися з ОСОБА_7 . Матері ОСОБА_10 ОСОБА_6 сказав, що йому потрібний її син, сказав, щоб вона відчинила двері. Потерпіла пішла відкривати двері. До квартири він зайшов через двері. Почав запитувати за її сина, вона сказала, що сина немає. Запитав у неї, чому її син погрожує. Ножа у нього ніякого не було, предмета схожого на обріз у нього також не було. Він хотів дізнатися у ОСОБА_7 чому він погрожує, чому забрав телефон брата ОСОБА_8 ОСОБА_11 . Взяв мобільний телефон кнопковий, щоб ОСОБА_7 в обмін на нього повернув телефон ОСОБА_11 . Про те, що ОСОБА_11 загубив телефон, він дізнався пізніше. Грошові кошти в сумі 70 грн. взяв також з тією ж самою метою. Після того, як потерпіла добігла до дверей, він вискочив з квартир через вікно. Потім його затримали співробітники поліції і знайшли у нього мобільний телефон потерпілої. Його відправили до СІЗО, звідти він писав скарги до ДБР. Через 4 місяці його випустили з СІЗО.

Працівники поліції затримали його через годину півтори години, після того, як він втік з квартири потерпілої. Він співробітникам поліції спротиву не чинив. Його побили співробітники поліції, потім поклали на підлогу та викликали слідчого. Потім повели його до відділу поліції. У нього все обличчя було у крові. Слідчий все це знімав. Грошові кошти і мобільний телефон він не використав. Він би їх повернув потерпілій після того, як ОСОБА_7 приніс телефон. Коли його затримали, у нього нічого з собою не було. Коли приїхав слідчий, робили огляд. У нього нічого не було. Тоді ще слідчий запитав у патрульних: «навіщо ви так його побили?»

Звідки з`явився ніж і труба він не знає. У нього нічого з цього не було. Вони йому не належать. Не згоден, що в його діях є ознаки ч. 3 ст. 187 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , вказав, що всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого. Коли його підзахисного затримали, у нього не було ні ножа, ні тим більше обріза. Винуватість ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 187 КК України не доведена. В домоволодіння потерпілої він прийшов з метою повернути телефон, який забрав її син, ап. Не з метою заволодіння її майном. Просив перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 355 КК України та призначити мінімальне покарання.

Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого ОСОБА_3 вона не знала. Влітку 2019 року у вечірній час вона була вдома одна, на вулиці вже було темно. Вона проживає на першому поверсі і почула, що хтось постукав у вікно на кухні. Вікно було закрито, вона підійшла та відкрила кватирку. Побачила молодого чоловіка, вдягненого пристойно. Чоловік запитав про її сина ОСОБА_7 . Вона відповіла, що сина немає вдома. Чоловік представився співробітником поліції, ще показав якісь документи. Але було темно і вона їх не дуже роздивилася. В цей час кіт заскочив на карниз вікна і тоді вона відкрила вікно. Кіт зайшов до кімнати, а вона пішла шукати ключі від вхідних дверей, щоб відкрити двері для співробітника поліції. Але вона довго не могла знайти ключі. Вона була у коридорі, а коли повернулася, то побачила, що чоловік стоїть уже біля неї у коридорі, біля туалету. Вона зрозуміла, що чоловік заліз до квартири через вікно і закрив його. Тоді вона почула від нього запах алкоголю. Тоді вона ще перепитала у нього: «так ви з поліції?». Чоловік сказав, що: «я не говорив, що з поліції, а сказав, що прийшов розібратися з твоїм сином». Запитав де її кімната, та де кімната її сина ОСОБА_12 . Вона показала де її кімната та де кімната її сина. Після цього вони пішли до неї у кімнату. Чоловік попросив її вести себе спокійно і тихо. Він дістав ножик перочинний і махав ним перед своїм животом, а вона стояла поруч. Потім він почав висловлювати погрози на адресу її сина. Вона так зрозуміла, що у її сина був конфлікт з сином співмешканки цього чоловіка. Син викрав у нього мобільний телефон, вона віддала сину гроші, щоб він вернув потерпілому, але він не повернув. Вона говорила обвинуваченому, що вона гроші віддала, але це було безрезультатно. Він вимагав віддати йому гроші, а саме 3 тис. грн. Обвинувачений поліз до комоду і почав шукати там гроші, почав вимагати у неї гаманець. Вона віддала йому гаманець, там було близько 70 грн. і ще вона віддала йому свій мобільний телефон.

Вона дуже злякалася. Обвинувачений ставав все агресивніше і агресивніше. Постійно висловлював погрози на адресу її сина. Вона розуміла, що вона з ним не справиться.

Також обвинувачений говорив, що у нього у пакеті з «АТБ» пістолет і що він застрелить сина її, а їй сказав, щоб вона вела себе тихіше. Обвинувачений її не штовхав і не бив. Але вона боялася і думала, чи зможе вона закрити собою сина. Ножем обвинувачений розмахував, грався вказаним ножем від неї на відстані 40-50 см. Вона боялася.

Потім їй стало погано. Обвинувачений правда відвів її на кухню і там вона випила води. Потім він знову шукав гроші у комоді. Вона почула, що відкриваються двері, зрозуміла, що то йде син, і тоді вона вискочила, випхнувши сина з квартири. Вони з сином побігли на верх. Вхідні двері до квартири вона закрила. Вони з сином побігли на 3 поверх, там живе хлопець, звідти вони і викликали поліцію. А у цей час ОСОБА_3 вибив двері і пішов з квартири. Він забрав мобільний телефон і гроші. У квартиру вона зайшла з працівниками поліції. Мобільний телефон їй повернули у поліції, десь через тиждень, а гроші їй віддала співмешканка обвинуваченого.

У обвинуваченого щось було у пакеті і він говорив, що пістолет. Але фактично там була палка, довжиною не менше 20 см. Від неї залишився слід на дверях.

Досліджені в судовому засіданні докази

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає. Відносини нормальні. Знає обвинуваченого, як мешканця району, вони просто віталися. Це було давно, коли саме вже не пам`ятає. Було темно, у під`їздові горіло світло. Він відкрив двері до своєї квартири. Побачив матір, яка була налякана. Вона схопила його за руку, сказала побігли на третій поверх, потрібно викликати поліцію. Він до квартири навіть не заходив. Вони з мамою піднялися на третій поверх до сусіда і попросили викликати поліцію. Мама говорила, що там хтось у квартирі, а хто той чоловік вона не говорила. Він дійсно вчиняв крадіжку телефону, за що йому дали 5 міс. арешту. Двері вхідні мама закрила, мабуть його ключами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що обвинувачений її колишній співмешканець. Це все було давно. ОСОБА_13 - це знайомий її сина. У них були хороші відносини. 01.01.2018 ОСОБА_7 прийшов у гості до сина, вона була на роботі. Син перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 скористався цим і викрав у сина мобільний телефон. Вона написала заяву до поліції, сама викупила мобільний телефон сина чи то за 1 500 грн. чи то за 2 500 грн. у ломбарді, що по вул. Шевченка. ОСОБА_7 дали тоді 5 міс. арешту. ОСОБА_3 знав про вказану ситуацію. Але вона не просила його допомогти повернути гроші. Коли був суд, ОСОБА_7 обіцяв повернути гроші, але так гроші і не віддав. Погроз від ОСОБА_14 як таких і не було. Колись він у дворі будинку їй сказав «на таблетки», але як погрозу вона це не сприйняла.

У судовому засіданні досліджено письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася та визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001863:

- електронний рапорт від 11.07.2019, згідно якого 11.07.2019 до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 11.07.2019 о 23.17 год. за адресою: АДРЕСА_4 , 5 хв. тому через вікно в кухні до заявниці заліз невідомий чоловік, який повідомив що йому 48 років, в руках тримав ніж та зброю загорнуту у пакет (повідомив що це обріз), погрожував, що буде стріляти, вимагав щоб заявниця відала гроші. В квартирі зробив безлад. Чоловік відібрав мобільний телефон (назву не повідомила) кнопковий: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . В цей час прийшов додому син заявниці, коли він відчиняв двері, заявниці вдалось разом із сином вибігти в під`їзд. Зі слів заявниці чоловіка зачинили в квартирі. На думку заявниці чоловік вибив двері, де він зараз знаходиться не відомо. Прикмети: середньої статури, волосся темно-русяве, був вдягнений у сорочку в дрібну клітину, джинси. Зараз заявниця знаходиться на 3 поверсі у кв. АДРЕСА_5 . Під час розмови повідомила, що поліція прибула місце. Заявниця: ОСОБА_6 (а.п. 8);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12.07.2019 потерпілої ОСОБА_6 , у якому вона вказує, що 11.07.2019 приблизно о 23.00 год. невідома особа через відкрите вікно проникла до приміщення квартири АДРЕСА_6 , де погрожуючи предметом, схожим на ніж, заволоділа мобільним телефоном та грошовими коштами. (а.п. 9);

- заява ОСОБА_6 про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_4 . (а.п. 10);

- протокол огляду місця події від 12.07.2019 приміщення квартири АДРЕСА_6 . Вхідні двері до приміщення квартири двійні. Перші вхідні двері дерев`яні, мають пошкодження у вигляді зламаної лутки у місці закріплення. Шматок лутки відірвано і лежить на порозі. Під час проведення огляду нічого не виявлено та нічого не вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 11-18);

- протокол огляду на місця події та предметів від 12.07.2019. Огляд проведено в період часу з 02:00 год. до 02:15 год. Огляд проведено за участі ОСОБА_3 . Місцем огляду є територія узбіччя проїзної частини дороги по вул. Шевченка навпроти будинку № 130 у м. Нікополі Дніпропетровської області, де лежать наступні речі: 1). паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , 1976 року народження; 2). договір фінансового кредиту ломбарду «Гарант»; 3). картка платника податків на ім`я ОСОБА_3 ; 4) чотири банківські картки банку «А-Банк»; 5). мобільний телефон марки «Nomi»; 6). предмет схожий на розкладний ніж з руків`ям з полімерного матеріалу; 7). фрагмент металевої труби; 8). мобільний телефон марки «Samsung»; 9). мобільний телефон марки «Алькатель»; 10). мобільний телефон марки «Bravis». Як пояснив присутній ОСОБА_3 серед вказаних речей, йому не належить мобільний телефон «Nomi», розкладний ніж та фрагмент труби. Вилучено: мобільний телефон марки «Nomi»; мобільний телефон марки «Samsung»; мобільний телефон марки «Алькатель»; мобільний телефон марки «Bravis»; розкладний ніж та фрагмент металевої труби. До протоколу огляду додано фото-таблицю та диск з відеозаписом затримання (а.п. 19-24); Диск з відеозаписом переглянуто судом у судовому засіданні.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2019, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 з 4-х осіб упізнала ОСОБА_3 на фотознімку № 3, як чоловіка, який погрожував їй ножем проникнувши через вікно у приміщення квартири АДРЕСА_6 , заволодів її мобільним телефоном та грошовими коштами у сумі 70 грн. Упізнає його за овалом обличчя, розрізом очей, формою носу, за кольором волосся та взагалі вона добре пам`ятає риси його обличчя, так як спілкувалася з ним у квартирі. До протоколу огляду додано довідку. (а.п. 29-31);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 12.07.2019, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 з 4-х мобільних телефонів упізнала належний їй мобільний телефон «Nomi» під № 4. Упізнає його за маркою «Nomi», за червоним кольором, потертостями на корпусі. (а.п. 32-33);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 12.07.2019, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 з 4-х розкладних ножів упізнала ніж, яким їй погрожував ОСОБА_3 під № 3. Упізнає його за розміром леза та ручки, кольором ручки та металевим фіксатором. (а.п. 34-35);

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 217 від 24.07.2019, згідно якого: ринкова вартість мобільний телефону Nomi і281, липня 2018 року виготовлення, станом на 11.07.2019, складає 552,40 грн. (а.п. 61-64);

- розписка потерпілої ОСОБА_6 про отримання мобільного телефону «Nomi і281». (а.п. 68);

- розписка потерпілої ОСОБА_6 про отримання грошових коштів у сумі 70 грн., які у неї були викрадені . Матеріальних претензій до ОСОБА_3 не має. (а.п. 94).

Оцінка доказів судом

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Хоча обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав частково, а саме не заперечував факту перебування його у квартирі потерпілої та не заперечував факту взяття мобільного телефону потерпілої та її грошових коштів, вказавши, що причиною вказаного була мета обміняти їх на телефон сина його співмешканки, суд вважає таку версію обвинуваченого неправдивою та вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України є доведеною у повному обсязі.

Суд враховує покази потерпілої надані і в ході досудового розслідування, і під час судового розгляду, яка категорично стверджувала, що раніше не знала обвинуваченого, вона особисто ніякого відношення до мобільного телефону сина співмешканки обвинуваченого немає, вона говорила обвинуваченому, що її сина вдома немає.

Потерпіла послідовно розповіла про обставини нападу на неї обвинуваченого у її квартирі з застосуванням ножа, який було знайдено та вилучено під час затримання обвинуваченого та заволодіння належним їй мобільним телефоном, який також було вилучено у обвинуваченого під час затримання та грошових коштів у сумі 70 грн., які їй було повернуті співмешканкою обвинуваченого. Пояснення потерпілої є послідовними та узгоджуються з іншими доказами, зокрема, її телефонним дзвінком до поліції про вчинення щодо неї нападу, із застосуванням ножа та зброї загорнутої у пакет (чоловік сказав що це обріз), погрожував, говорив, що буде стріляти, вимагав відати гроші. В квартирі зробив безлад. Чоловік відібрав мобільний телефон, що підтверджується електронним рапортом. Суд звертає увагу, що вказане повідомлення було здійснено потерпілою відразу ж після вчинення на неї нападу.

Суд приймає до уваги протокол огляду предметів вилучених у обвинуваченого під час його затримання, а саме: мобільного телефону належного потерпілій, розкладного ножа, який впізнала потерпіла.

Факт перебування у помешканні потерпілої у період часу з 22.55 год. до 23:15 год. обвинувачений не заперечує.

Вказане підтверджує правильність кваліфікації дій обвинуваченого, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного з проникненням у житло.

Даних, які б вказували на правдивість версії обвинуваченого за наслідками розгляду провадження в суді не здобуто.

Потерпіла надала послідовні покази, які, в основному, узгоджуються між собою. Наявність незначних розбіжностей у показах, на думку суду, можуть бути пояснені, як часом, що сплинув з моменту події, так і особливостями сприйняття, пам`яті окремих осіб.

Позицію сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також твердження обвинуваченого про те, що він не мав наміру вчиняти розбій, а прийшов лише з метою повернення сином потерпілої грошових коштів за раніше викрадений мобільний телефон у сина його співмешканки, суд вважає безпідставними і відхиляє їх з огляду на вищевказане.

Висновок, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, зроблено судом з додержанням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Обвинувачений у судовому засіданні вказував, що у нього ножа з собою не було. Однак, вказане спростовується, по перше протокол огляду на місці події предметів від 12.07.2019, згідно якого у ОСОБА_3 були вилучені речі, серед яких був: мобільний телефон марки «Nomi» (належний потерпілій); предмет схожий на розкладний ніж з руків`ям з полімерного матеріалу; фрагмент металевої труби. По друге, його поясненнями наданими під час розгляду слідчим суддею 12.07.2019 клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ОСОБА_3 вказав, що ніякою зброєю він не погрожував, у нього був з собою лише складний ніж. А отже ніж у обвинуваченого все-таки був.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив, що зі слів його матері потерпілої ОСОБА_6 до неї у квартиру, у нічний час через вікно проник обвинувачений, який погрожував їй розкладним ножем, зброєю, яка знаходиться у нього у пакеті. Забрав належний матері мобільний телефон та грошові кошти. Коли він відчинив двері квартири, мати вибігла з квартири і закрила у квартирі обвинуваченого. Вони побігли на 3 поверх до сусіда і зателефонували до поліції.

Покази потерпілої та свідка є логічними та послідовними і у суду нема підстав для сумніву в їх достовірності.

З урахуванням викладеного версія обвинуваченого ОСОБА_3 є непослідовною і не узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження. Будь-яких доказів, які якимось чином підтверджували б версію обвинуваченого суду надано не було.

Суд приймає як належні та допустимі докази по даній справі покази потерпілої та покази свідка, протоколи огляду, які між собою є взаємоузгодженими.

Отже, суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, вони передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Під час розгляду слідчим суддею клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 заявив, що приблизно о 23 год. 11.07.2019, біля магазину АТБ в районі «Кристал» у м. Нікополі, він був побитий співробітниками поліції, яких було 8 чоловік. Його били автоматами, ногами, руками, по голові і тулубу, наступали на пальці рук, також співробітники поліції вставляли йому автомат в прохідні отвори організму. Все це проходило в присутності свідків. Слідчим суддею було постановлено 12.07.2019 ухвалу, якою Територіальному управлінню держаного бюро розслідувань у м. Полтава було доручено внести заяву підозрюваного ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань і провести досудове розслідування за вказаним фатом.

Згідно постанови слідчого Першого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава від 21.12.2020 про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження № 0000747 від 14.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях працівників поліції.

Вказана постанова слідчого оскаржена не була. Постанова про закриття кримінального провадження набула чинності.

Таким чином обставини на які посилався обвинувачений ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

Пояснення потерпілої, свідка у сукупності з доказом перебування обвинуваченого ОСОБА_3 на місці вчинення злочину в час його вчинення, вилучення у нього під час затримання мобільного телефону належного потерпілій, розкладного ножа, який впізнала потерпіла, підтверджує версію обвинувачення про вчинення нападу на потерпілу за його участі. За відсутності будь-якого розумного пояснення обвинуваченим ОСОБА_3 свого знаходження на місці вчинення злочину, виявлення у нього та вилучення мобільного телефону потерпілої, розкладного ножа та фрагменту труби, ці докази поза розумним сумнівом доводять версію обвинувачення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло.

Суд вважає, що часткове визнання вини у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , як вище вказувалося, є його способом захисту який пов`язаний з бажанням обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином (ч. 3 ст. 187 КК України).

Також суд враховує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, характер дій ОСОБА_3 при його вчиненні; дані про особу винного.

Так, ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів (а.п. 86-87), відбував покарання в місцях позбавлення волі, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої право-слухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив новий умисний, корисливий злочин, що характеризує обвинуваченого як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень. Є працездатною особою, однак офіційно не працевлаштований. Має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо (а.п. 85). Не одружений. На утриманні нікого не має. Також суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.п. 83, 84). Враховує і стан здоров`я обвинуваченого, який надав відповідні медичні довідки.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України визнав частково, вказавши, що причиною його приходу до потерпілої була поведінка сина потерпілої, який не повернув грошові кошти за мобільний телефон, який останній викрав у сина її співмешканки, що не може свідчити про критичну оцінку своєї злочинної поведінки і готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Суд звертає увагу на відсутність щирого каяття у обвинуваченого.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд вважає рецидив злочинів (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України).

Також суд не залишає поза увагою те, що в рамках даного кримінального провадження майнову шкоду відшкодовано, шляхом повернення мобільного телефону та грошових коштів потерпілій, цивільний позов потерпілою не заявлено, та потерпіла не має претензій до обвинуваченого.

Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції частин статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Виходячи з приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і скласти покарання повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 2 вересня 2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України - 11.07.2019, тобто до постановлення вироку від 2 вересня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_3 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 вересня 2021 року, вчинено до постановлення вироку по кримінальному провадженні, що розглядається, менш суворе покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 вересня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України підлягає поглиненню більш суворим покаранням призначеним за даним вироком.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановлених даних про особу винного, конкретних обставин справи, свідомого порушення обвинуваченим закону незважаючи на невідворотність покарання, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання, а тому підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішення питання про запобіжний захід

12.07.2019 ОСОБА_3 було затримано.

Стосовно ОСОБА_3 обрано ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2019 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу скінчився і в подальшому запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

ОСОБА_3 вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 вересня 2021 року засуджено до реальної міри покарання. На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання по вказаному вироку.

Суд вважає за необхідне зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 вересня 2021 року.

Також, у строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 12.07.2019 до 05.11.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі:

- розкладний ніж, поміщений до паперового конверту, який знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 003718), знищити;

- мобільний телефон «Nomi і281», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи, згідно довідки в сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 вересня 2021 року більш суворим покарання за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією усього належного йому майна.

Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 вересня 2021 року.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення, у даному кримінальному провадженні з 12.07.2019 до 05.11.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні скінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Стягнути ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Речові докази по справі:

- розкладний ніж, поміщений до паперового конверту, який знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 003718), знищити;

- мобільний телефон «Nomi і281», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1