Справа № 711/1518/25
Номер провадження 1-кп/711/322/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2025, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Набутів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця Управління Служби безпеки України в Черкаській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 286-1 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Управління Служби безпеки України в Черкаській області, у військовому званні «майстер-сержант», у порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3., підпункту «а» пункту 2.9., пунктів 12.1., 12.2. та 12.4. Правил дорожнього руху, 01.01.2025, близько 00:29 години, керував транспортним засобом автомобілем «Volkswagen Touareg», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_1 , в якому на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер» № 7 від 01.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_6 діагностовано алкогольне сп`яніння, актом хіміко-токсикологічного дослідження зазначеного комунального некомерційного підприємства № 01 від 07.01.2025, відповідно до якого в сечі ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,09 г/дм? (проміле), а також висновком експерта комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-3-08/1 від 07.01.2025, відповідно до якого у зразках сечі ОСОБА_6 виявлено етанол в кількості 2,04 г/дм? (проміле). Рухаючись у м. Черкаси про проїзній частині вулиці Припортової зі сторони вулиці Сергія Амброса в напрямку до вулиці Нижньої Горової, біля будинку № 18 по вулиці Припортовій, під час руху на рівній ділянці автодороги, ОСОБА_6 перевищив дозволену швидкість руху, крім того, не обрав безпечну швидкість руху в темну пору доби, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним і зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а саме не врахував заокруглення дороги, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив виїзд за межі проїзної частини, а саме на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, де в подальшому відбулось перекидання керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломом ребер праворуч, забоєм лівої легені, травми поперекового відділу хребта з переломами 2 та 5 поперекових хребців без ушкоджень спинного мозку та закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням уламків, що відповідно до висновку експерта комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 02-01/62 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Згідно з цим висновком вказані тілесні ушкодження могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди 01.01.2025.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Volkswagen Touareg», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , а саме: вимог підпункту «б» пункту 2.3., підпункту «а» пункту 2.9., пунктів 12.1., 12.2. та 12.4. Правил дорожнього руху, знаходиться в прямому причинному зв`язку із виникненням указаної дорожньо-транспортної пригоди і настанням наслідків у вигляді отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

11 березня 2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 на підставі статей 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 286-1 КК України, та істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме щодо повного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні зазначеного кримінального проступку, відсутності у потерпілого претензій матеріального та морального характеру, узгодженого покарання, яке повинний понести обвинувачений.

Сторони угоди узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого, ніж передбачено законом, основного покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В угоді про примирення зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст.473 КПК України, а також викладені наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та підтвердив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, в скоєному щиро розкаявся, має реальну можливість виконання узгодженого покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 зазначив, що укладена між обвинуваченим та потерпілим угода про примирення відповідає вимогам закону, наслідки її укладення та затвердження обвинуваченому зрозумілі, просив затвердити угоду та призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання. Надав суду характеристики ОСОБА_6 з місця проживання, документи щодо стану здоров`я батьків обвинуваченого, розписку потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування йому заподіяної шкоди, які судом досліджені і долучені до матеріалів судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення. Вказав, що укладення угоди відбулося з його ініціативи, було добровільним, він примирився із обвинуваченим, не має до нього претензій матеріального та морального характеру, наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі. Просив суворо не карати обвинуваченого і призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав за можливе затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, зазначив, що укладена між обвинуваченим та потерпілим угода про примирення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а узгоджене сторонами покарання не суперечить загальним засадам призначення покарання, передбаченим законом України про кримінальну відповідальність. Також надав суду документи щодо відомостей, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо застосованих під час досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та запобіжного заходу, щодо процесуальних витрат і речових доказів, які судом досліджені і долучені до матеріалів судового провадження.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення, заслухавши з приводу її затвердження позиції обвинуваченого, його захисника, потерпілого та прокурора, перевіривши угоду на відповідність вимогам чинного кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши сторонам угоди про примирення наслідки її затвердження, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286-1 КК України, яке, з огляду на положення ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Та обставина, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспорту, сама по собі не є підставою для висновку про те, що в будь-якому випадку угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим не відповідає інтересам суспільства.

Наявність гіпотетичної шкоди суспільним інтересам, не конкретизованої в обвинуваченні, не може бути перешкодою для вирішення питання про укладення у кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

При цьому, судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження, розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілого, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України, для потерпілого - позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

Також суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 , за частиною 1 статті 286-1 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На думку суду узгоджене сторонами призначення більш м`якого основного покарання, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, на підставі ст. 69 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, особу винного, який за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, має батьків інвалідів ІІ групи, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин. Визначене сторонами покарання відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує позицію потерпілого в судовому засіданні, який погодився із призначенням покарання обвинуваченому у виді штрафу, зазначив про відшкодування йому обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди, відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.

Суд також бере до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини, яке є добровільним та усвідомленим; його щире каяття, яке є дійсним, відвертим визнанням своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, і полягає у щирому жалю з приводу цього та виразилось у діях щодо відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків, бажанні виправити наслідки вчиненого; активне сприяння розкриттю злочину, що полягало у добровільному наданні ОСОБА_6 під час досудового розслідування показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; добровільне відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілому шляхом відшкодування витрат на лікування та реабілітацію та відшкодування завданої моральної шкоди в узгодженому сторонами обсязі; надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, яка полягала у виклику ОСОБА_6 одразу після дорожньо-транспортної пригоди швидкої допомоги і поліції та залишення його на місці події протягом усього часу фіксування правоохоронними органами події, що відбулась.

Зазначені вище обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та, з урахуванням особи обвинуваченого, дають підстави при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції частини 1 статті 286-1 КК України, у виді штрафу та застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України покарання у виді позбавлення волі буде занадто суворим для обвинуваченого і нестиме в його випадку першу чергу карну, а не виховну функцію.

Згідно з частиною 1 статті 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.02.2025 ОСОБА_6 під час досудового розслідування обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Підстав для зміни чи скасування застосованого запобіжного заходу суд не вбачає і вважає за необхідне залишити його до набрання вироком законної сили з метою уникнення ризиків щодо ухилення обвинуваченого від виконання вироку суду.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.01.2025 на автомобіль «Volkswagen Touareg», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_1 , сірого кольору, який належить ОСОБА_7 .

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 7959 грн.

Керуючись статтями 100, 124, 174, 314, 369-371, 373-374, 469, 471, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 11 березня 2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2025 за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід особисте зобов`язання, обраний ОСОБА_6 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.02.2025 - залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової технічної експертизи транспортного засобу в сумі 4775,4 грн, та проведення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи у сумі 3183,6 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.01.2025, на автомобіль «Volkswagen Touareg», сірого кольору, 2008 року випуску, номерний знак державної реєстрації НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль «Volkswagen Touareg», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , та поміщений на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Черкаській області - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання через Придніпровський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 3 статті 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1