Провадження № 1-кп/679/147/2024
Справа № 679/1781/24
У Х В А Л А

18 грудня 2024 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду Хмельницької області клопотання потерпілої ОСОБА_4 про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні №0001722 по обвинуваченні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Славута Хмельницької області, громадянки України, українки, не одруженої, працюючої на ВП ХАЕС, з вищою освітою, яка має на утриманні одну малолітню дитину-інваліда, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до суду із даним клопотанням посилається на те, що на розгляді Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0001722 від 10.10.2024 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В даному кримінальному провадженні нею подано цивільний позов до ОСОБА_6 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Ухвалою від 21.10.2024 в справі № 688/4848/24 слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, в кримінальному провадженні № 0001722 від 10.10.2024, наклав арешт на автомобіль марки «Маzda» моделі «6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, 2005 року випуску, легковий седан, який на праві власності належить ОСОБА_6 , заборонивши їй розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним автомобілем.

Проте такий автомобіль згідно з ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в справі № 688/4848/24 від 31.10.2024 було передано для ОСОБА_6 на відповідальне зберігання з правом користування автомобілем, тобто частково скасовано арешт цього майна в частині права користування ним.

Таким чином, ОСОБА_6 продовжує безперешкодно користуватися своїм автомобілем, керуючи яким, спричинила ДТП, в результаті якого їй було завдано тяжких тілесних ушкоджень - без будь-яких докорів сумління, навіть не намагаючись належно відшкодувати завдану їй шкоду.

Таке безперешкодне користування автомобілем Відповідачкою -1 завдає для неї додаткові душевні страждання, продовжуючи заподіювати їй моральну шкоду, а також викликає сумніви в тому, чи намагатиметься відшкодувати для неї шкоду Відповідачка-1 узагалі. Існує великий ризик, що після завершення кримінального провадження і зняття арешту на автомобіль марки та моделі «Маzda 6», р.н. НОМЕР_1 , який накладений як на речовий доказ по кримінальному провадженні, Відповідачка-1 скористується цим, аби реалізувати таке майно, натомість буде затягувати відшкодування для неї завданої шкоди навіть після винесення рішення суду, обґрунтовуючи це відсутністю коштів.

Тому, не накладення арешту на автомобіль для забезпечення цивільного позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення її прав, за захистом яких вона звернулася до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував. В обґрунтування заперечень вказав, що на автомобіль «Маzda 6», р.н. НОМЕР_1 вже накладено арешт, а згідно ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в справі № 688/4848/24 від 31.10.2024 було передано для ОСОБА_6 на відповідальне зберігання з правом користування автомобілем, тобто частково скасовано арешт цього майна в частині права користування ним.

В судовому засіданні прокурор поклав вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, судом встановлено наступні обставини.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно з ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно обвинуваченого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для обвинуваченого.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 зазначеної Постанови єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що відповідно до поданої позовної заяви цивільний позивач просить суд стягнути з обвинуваченої на її користь 350000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; зі страхової компанії 12737,72 грн. матеріальної шкоди та 636,89 грн. відшкодування моральної шкоди. Судові витрати стягнути з відповідачів у справі.

При цьому, цивільним позивачем/потерпілою та її представником у заяві про забезпечення позову та в судовому засіданні не обґрунтовано та не наведено обставин того, що невжиття таких заходів як арешт, а по факту заборона користуватись автомобілем може істотно ускладнити чи унеможливити виконання процесуального рішення суду щодо ефективного захисту прав та інтересів потерпілої.

Крім того, ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в справі № 688/4848/24 від 31.10.2024 було частково скасовано арешт на автомобіль в частині права користування ним без права відчуження і розпорядження до скасування арешту майна в установленому КПК України порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання в цілому, з урахуванням чого, в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Нетішинський міський суд Хмельницької області.

Суддя ОСОБА_1