Справа№ 309/678/19
Провадження № 1-в/309/96/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши подання фахівця І-ої категорії Хустського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог ст.74 ч.2 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 14 травня 2019 року Хустським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України - з випробуванням на строк 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Фахівець І-ої категорії Хустського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 звернувся до Хустського районного суду з поданням про звільнення від виконання покарання засудженого ОСОБА_4 ..

В поданні ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Представник Хустського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, у поданій ним заяві подане ним подання підтримав, просив звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання.

Прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого не заперечував щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ст.74 ч.2 КК України та просив розгляд подання провести без його участі.

Враховуючи наведені вище обставин та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

В процесі реалізації кримінальної відповідальності найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч.1 ст.5 КК України: закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1)виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2)внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3)внесення змін до норм Загальної частини КК; 4)внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України: клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13 - 2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України: під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року, в справі №309/678/19: ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вирок набрав законної сили 14 червня 2019 року.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024: декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921грн.00коп..

Згідно з ч.1 ст.5 КК України: закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України: закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 14.05.2019, в справі №309/678/19, ОСОБА_4 27 січня 2019 року викрав майно на суму 600грн.00коп., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /1921грн.00коп./.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України: особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року, в справі №309/678/19, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Закарпатського Апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1