У Х В А Л А

22.01.2025 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову від 19.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000564 від 12.10.2024 року за ч. 2 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :

скаржник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову від 19.12.2024, що винесена дізнавачем сектору дізнання ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000564 від 12.10.2024 року за ч. 2 ст. 358 КК України.

Скаргу мотивує тим, що СД ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000564 від 12.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 358 КК України.

19.12.2024 року дізнавачем сектору дізнання ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого правопорушення, без проведення всіх необхідних слідчих дій. Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та порушує його права і законні інтереси.

Зазначене, на думку скаржника, призвело до прийняття дізнавачем невмотивованої та необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження, яку скаржник просить скасувати.

Скаржник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити. Адвокат ОСОБА_4 пояснив, що дізнання в даному кримінальному провадженні було проведено не належно та поверхнево. Органом досудового розслідування не було взято до уваги обставини на які посилається скаржник ОСОБА_3 , а саме, що адвокатом ОСОБА_6 було підроблено ряд документів, в яких міститься неправдива інформація, які його довірителька не підписувала, які складалися без її участі і про які їй стало відомо лише з початком розгляду цивільної справи, що перебуває в провадженні Франківського районного суду м. Львова про стягнення з неї суми боргу за надані послуги.

Представник суб`єкта оскарження - ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. До судового засідання скерував на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000564 від 12.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 358 КК України.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, а також матеріали кримінального провадження 0000564 від 12.10.2024 року вважаю, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим, до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому законом порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судом встановлено, що СД ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000564 від 12.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 358 КК України.

Згідно відомостей витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні №0000564, відомості внесено на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

19.12.2024 року дізнавачем сектору дізнання ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову, відповідно до якої кримінальне провадження №0000564 від 12.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 звернулася до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого вказує, що на даний час у Франківському районному суді м. Львова перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_6 про стягнення з неї надуманого боргу, який останній хоче стягнути з заявниці ОСОБА_3 шахрайським шляхом через фальшування розписки про отримання від неї 15 000 гривень. Такі дії ОСОБА_6 , на її думку, зумовлені конфліктом між ними. Сфальсифіковану розписку ОСОБА_6 заявниці ніколи не надавав, за її участю не писав та не ознайомлював з її змістом, вказаного документу не отримувала, про що свідчить відсутність її підпису про її отримання на примірнику розписки. Вважає, що оригінал розписки ОСОБА_6 було знищено з метою унеможливлення проведення почеркознавчої експертизи. Вважає, що така розписка фальшувалася позивачем з однією єдиною метою, щоб стягнути з неї 15000 гривень, задля свого особистого збагачення за її рахунок.

Слідчий суддя звертає учагу, що заявниця ОСОБА_3 звертаючись до органу досудового розслідування з заявою про вчинення кримінального правопорушення, вказує про підроблення, на її думку, лиле розписки від 30.10.2028 року. Про підроблення будь-яких інших документів заявник не вказує та не просить орган досудового розслідування перевірити інші можливі факти неправомірної поведінки ОСОБА_6 .

Так, під час проведення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема:

-допитано в якості свідка ОСОБА_3 , яка повідомила, що в 2018 році в неї виникла проблема із сусідами по балкону 2-го поверху за основним і єдиним місцем її проживання, через що вона спочатку звернулася за порадою до свого знайомого, адвоката ОСОБА_4 (тел. НОМЕР_1 ), який направив її до адвоката ОСОБА_7 , з яким вона уклала перший договір № 26/10-18 від 26.10.2018 року про надання правової допомоги. Впродовж певного часу, в різних місцях виконавцем - ОСОБА_6 з 2018 року по 15.09.2023 року було отримано 23500 (двадцять три тисячі п`ятсот ) грн. нібито за свою «належно» виконану роботу, яку заявник оцінює на низькому професійному рівні, що вже перевершує вказану ОСОБА_6 надуману суму позову в розмірі 14312,11 грн, які вона не визнає в повному обсязі, оскільки дані кошти ним неодноразово отримувалися. В грудні 2023 року від подальшої правової допомоги адвоката ОСОБА_6 свідок ОСОБА_3 категорично відмовилася через неналежне надання таких послуг, через це ОСОБА_6 було вчинено шахрайські дії, з метою помститися свідку за відмову від надання подальших юридичних послуг, крім цього свідком ОСОБА_3 просила повернути кошти, передані адвокату ОСОБА_6 в сумі 300 (триста) доларів США. Щодо наданих до позову двох актів виконаних робіт з розпискою і додатковою угодою від 27.10.2021 року свідок зазначила, що такі дійсно підписувала не читаючи і не отримуючи на руки примірники таких, які на її думку, є також сфальсифікованими ОСОБА_6 , оскільки останній запевняв, що їх складання і підписання необхідно для стягнення коштів з відповідачів по цивільній справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за надання правової допомоги.

-допитано в якості свідка ОСОБА_6 який вказав, що у 2018 році адвокат ОСОБА_4 познайомив його з ОСОБА_3 та повідомили його, що у ОСОБА_3 , є проблеми і їй потрібна допомога адвоката, на що він погодився та 26.10.2018 року між ними був підписаний договір про надання правової допомоги «№26/10-18». 27.10.2018 року між ним та ОСОБА_3 було підписано додаткову угоду, щодо надання правової допомоги виключно у суді першої інстанції і виключно щодо спору ОСОБА_3 із сусідами, щодо самовільного захоплення частини балкону за місцем проживання ОСОБА_3 і саме в цій угоді було передбачено, авансова оплата в сумі 15000 гривень, протягом 3-ьох днів з моменту укладання угоди, на наступний день, а саме 28.10.2018 року він зустрівся з ОСОБА_3 , та отримав від неї кошти в сумі 15000 гривень, про що ним була написана розписка (в одному екземплярі), як це передбачено умовами додаткової угоди, яку він віддав останній.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи скаржника стосовно того, що дізнавач ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 не перевірив обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення на які вказано у заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину, оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи. В даному кримінальному провадженні дізнавачем перевірено обставини викладені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення та встановлено відсутність складу вчинення кримінального правопорушення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Так, відповідно до ч.2 ст. 358 КК України складання чи видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, складання чи видача приватним підприємцем, аудитором, експертом, спеціалістом, оцінювачем, адвокатом, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи

У примітці до ст. 358 КК України визначено, що під офіційним документом у цій статті слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених нижче критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Передусім офіційний документ як предмет злочину має відповідати такими ознакам:

-документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами;

-зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності.

Одночасно правозастосування - це владна діяльність компетентних органів та посадових осіб з підготовки і прийняття індивідуального юридичного рішення в юридичній справі на основі юридичних фактів і конкретних правових норм. Також поняття правозастосування можна визначити як управлінську діяльність органів державної влади, зокрема їх посадових осіб, а також уповноважених державою суб`єктів з винесення конкретно-індивідуальних приписів, якими на одних учасників правовідносин покладаються обов`язки, а іншим-надаються права.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїй постанові від 10.12.2019 (справа № 711/530/18) зазначає, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Як зазначено в оскаржуваній постанові дізнавача, в ході проведення огляду копії розписки, наданої громадянкою ОСОБА_3 разом із заявою, було виявлено, що на зазначеному документі, відсутній підпис, котрий повинен належати ОСОБА_3 .

Дійсно, в матеріалах кримінального провадження №0000564 від 12.10.2024 року, в рамках якого подано вказану скаргу, міститься розписка від 30.10.2018 року (а.с. 10 КП). Вказана розписка написана та підписана ОСОБА_6 про те, що він, як адвокат отримав від клієнта ОСОБА_3 на виконання укладеного між ними договору про надання правової допомоги від 26.10.2018 року № 2610-18 та Додаткової Угоди №1 від 27.10.2018 року (до цього договору) коштів в розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) грн. за надання правової допомоги.

Вищевказаний документ, на переконання слідчого судді, підтверджує належне виконання як ОСОБА_3 так і ОСОБА_6 договірних зобов`язань, що виникли між ними. Однак, в жодному випадку вказана розписка, на думку слідчого судді, не породжує жодних негативних наслідків для заявниці ОСОБА_3 .

Предметом кримінального правопорушення не визнаються документи, які хоч і мають певне юридичне значення, але не надають конкретних прав або не звільняють від обов`язків (наприклад, різноманітні заявки, запити, характеристики, супроводжувальні листи, вкладиші до посвідчень, первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій).

Під підробленням документа потрібно розуміти як повне виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткову фальсифікацію змісту справжнього документа. В останньому випадку (так звана переробка) перекручення істини відбувається шляхом внесення у документ неправдивих відомостей (виправлення, внесення фіктивних записів, знищення частини тексту, витравлення, підчистка, змивання, підробка підпису, переклеювання фотографій, проставлення на документі відбитка підробленої печатки тощо).

Слідчим суддею встановлено, що факт договірних відносин та факт передачі ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_6 та як наслідок отримання останнім вказаних коштів не оспорюється ні заявником ОСОБА_3 ні свідком ОСОБА_6 . Дані обставини підтверджуються поясненнями, що надані як ОСОБА_3 так і ОСОБА_6 в якості свідків в рамках вказаного кримінального провадження (а.с. 16-20, 43-45 КП)

Крім цього, відповідно до п.4-6 Додаткової угоди №1 до договору № 26/10-18 від 26.10.2018 року «про надання правової допомоги», що укладена між адвокатом ОСОБА_6 , та клієнтом ОСОБА_3 , обумовлено сплату останньою вартості послуг в розмірі 15 000 грн. та в підтвердження передачі вказаних коштів, написання адвокатом відповідної розписки про їх отримання.

Слідчий суддя погоджується, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення за ч.2 ст.358 КК України характеризується прямим умислом. Обов`язковою суб`єктивною ознакою підроблення документа, виготовлення підробленого штампа, печатки або бланку є мета використання зазначених предметів як підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання підробленого документа означає прагнення винного отримати певні права або звільнитись від обов`язків і має конкретний характер.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) які оцінюється - не є кримінальним правопорушенням.

Отже, враховуючи наведене, вбачається що дізнавачем проведено повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування кримінального провадження №0000564 від 12.10.2024 року та вірно встановлено відсутність у фактах викладених ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, а відтак підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що ні в судовому засіданні, ні в ході досудового слідства за наслідкам проведення необхідних слідчих дій, не здобуто даних, які вказують на наявність кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, в зв`язку з чим підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст. ст. 2, 214, 303, 306, 307, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 19.12.2024, що винесена дізнавачем сектору дізнання ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000564 від 12.10.2024 року за ч. 2 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду у порядку, передбаченому статей 309, 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1