УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 (участь якого забезпечена шляхом відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001036 від 01.11.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141, ч. 3 ст. 3692 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001036 від 01.11.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141, ч. 3 ст. 3692 КК України, про арешт майна, яке вилучене 19.12.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: дві повістки про виклик у КП №0000152; мобільний телефон «Samsung» чорного кольору; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; бланк військово-облікового документу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію паспорту і копія медичної довідки видана на ім`я ОСОБА_7 ; копію медичної довідки, водійських прав, паспорта та ІНН на ім`я ОСОБА_8 ; копію медичної довідки, ІНН, посвідчення водія, паспорта громадянина України та довідки щодо ОСОБА_9 ; копію посвідчення водія, медичної довідки та ІНН щодо ОСОБА_10 ; конверт «Нова пошта»; військово-обліковий документ (бланк) частково заповнений від руки, синім чорнилом на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (без реквізитів та відтисків печаток); копію паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чотири фотокартки зображення на яких схоже на ОСОБА_12 , два аркуші формату А-4, на яких зображено копію титульного листа посвідчення про приписку №14/13Ж-98/2, а також зображення внутрішнього аркушу вказаного посвідчення; бланк тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, частково заповненого на ім`я ОСОБА_13 (без реквізитів); три аркуші формату А-4, на яких зображено бланк тимчасового посвідчення військовозобов`язаного; копію паспорту громадянина ОСОБА_13 на 4-х арк., на першому аркуші якого міститься рукописні написи синьою пастою «ВЛК 18.03.24 ПП на 23.09.2024»; копію ІНН, виданого на ім`я ОСОБА_13 .

Клопотання мотивоване тим, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001036 від 01.11.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141, ч. 3 ст. 3692 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2024 року, ОСОБА_5 вирішив організувати схему ухилення військовозобов`язаних громадян України від мобілізації до Збройних Сил України за грошову винагороду.

З метою реалізації злочинного плану ОСОБА_5 вступив у змову з іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням особами, які мають відношення до військово-лікарських комісій (далі - ВЛК) та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) у Дніпропетровській області.

Крім того, ОСОБА_5 через знайомих йому осіб підшукував військовозобов`язаних громадян України та пропонував їм забезпечити уникнення мобілізації шляхом отримання відстрочки або виключення з військового обліку з виданням відповідного військово-облікового документу.

За неправомірну вигоду ОСОБА_5 обіцяв військовозобов`язаним особам сприяти оновленню даних у відповідному ТЦК та СП без їхньої особистої присутності, оформленню відстрочки від мобілізації шляхом бронювання, отримання фіктивної довідки про перебування на утриманні у особи трьох і більше дітей віком до 18 років, у тому числі з встановленням факту народження дітей за кордоном у шлюбі, а також визнанню в установленому порядку військовозобов`язаного непридатним до військової служби та подальшому виключенню з військового обліку.

03.12.2024 ОСОБА_5 у телефонному режимі зв`язався зі своїм знайомим ОСОБА_14 та у ході спілкування запропонував, щоб по телефону на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_15 , який зацікавлений в уникненні від мобілізації.

Того ж дня ОСОБА_15 зателефонував ОСОБА_5 та домовився про зустріч.

В подальшому, 05.12.2024, поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_15 , який повідомив, що йому необхідна відстрочка від мобілізації. На це ОСОБА_5 відповів, що для ухилення ОСОБА_15 від мобілізації за надання неправомірної вигоди службовим особам ТЦК та СП можливо оновити військово-облікові дані останнього, отримати висновок ВЛК без його присутності, оформити бронювання або фіктивний документ про народження трьох дітей за кордоном чи повністю зняти його з військового обліку.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_15 , що оновлення його військово-облікових даних, отримання висновку ВЛК та оформлення бронювання можливим лише за умови передання ним грошових коштів як неправомірної вигоди для службової особи ТЦК та СП у сумі не менше 5 000 доларів США (станом на 05.12.2024 еквівалентно 208 314 грн згідно з курсом Національного банку України) та відповідних документів.

При цьому ОСОБА_5 порадами та вказівками схиляв ОСОБА_15 до того, щоб він обрав один із запропонованих способів уникнення від мобілізації та надав йому грошові кошти у якості неправомірної вигоди для службових осіб ТЦК та СП і документи. У відповідь ОСОБА_15 повідомив, що йому потрібен час для роздумів.

У подальшому, 18.12.2024, точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, під час телефонної розмови ОСОБА_5 зі ОСОБА_15 домовились про наступну зустріч, під час якої останній мав передати ОСОБА_5 грошові кошти, а також копії необхідних документів.

19.12.2024 ОСОБА_15 прибув до багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 та зателефонував ОСОБА_5 і повідомив про своє місцезнаходження, на що ОСОБА_5 попрохав його зайти у під`їзд № 2 вказаного багатоквартирного будинку. Надалі на сходовій клітині між першим і другим поверхами під`їзду № 2 зазначеного багатоквартирного будинку відбулась зустріч ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , під час якої останній повторно запевнив ОСОБА_15 , що оновлення його військово-облікових даних, отримання висновку ВЛК та оформлення бронювання можливе лише за умови передання ним грошових коштів як неправомірної вигоди для службової особи ТЦК та СП у сумі не менше 5 000 доларів США.

Діючи на виконання вказівок ОСОБА_5 , 19.12.2024 на сходовій клітині між першим і другим поверхами під`їзду № 2 багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_15 передав ОСОБА_5 грошові кошти у якості неправомірної вигоди службовій особі ТЦК та СП у АДРЕСА_3 за оновлення військово-облікових даних ОСОБА_15 без його участі, отримання висновку ВЛК та надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з бронюванням в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Після цього ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів та повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Крім цього, 19.12.2024, на підставі повідомлення оперативного підрозділу ДВБ НП № 51447-2024 від 19.12.2024 та ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою відшукання і вилучення речей, а також врятування майна, яке має значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні, в період з 07 год. 57 хв. до 10 год. 58 хв., проведено невідкладний обшук в жилому приміщенні, в якому проживає ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у спільній частковій власності та частка належить ОСОБА_16 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

У ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено майно на арешті якого наполягає слідчий.

20.12.2024 постановою слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_17 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

23.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надано дозвіл слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001036 від 01.11.2024 на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві спільної часткової власності у розмірі належить ОСОБА_16 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , з метою виявлення речей та документів, які містять в собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме майна на арешті якого наполягає слідчий.

Відтак, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судовому засіданні слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні частково заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні Головного слідчого управлінням СБ України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001036 від 01.11.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141, ч. 3 ст. 3692 КК України.

19.12.2024, на підставі повідомлення оперативного підрозділу ДВБ НП № 51447-2024 від 19.12.2024 та ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою відшукання і вилучення речей, а також врятування майна, яке має значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні, в період з 07 год. 57 хв. до 10 год. 58 хв., проведено невідкладний обшук в жилому приміщенні, в якому проживає ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

20.12.2024 постановою слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_17 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

23.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надано дозвіл слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001036 від 01.11.2024 на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві спільної часткової власності у розмірі належить ОСОБА_16 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , з метою виявлення речей та документів, які містять в собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме майна на арешті якого наполягає прокурор.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_17 від 20.12.2024 у кримінальному провадженні №0001036 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення огляду, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 20.12.2024, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а також те, що слідчим не доведено, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, є засобом вчинення кримінального правопорушення, набуте протиправним шляхом та/або містить на собі сліди вчиненого злочину, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в цій частині відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001036 від 01.11.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141, ч. 3 ст. 3692 КК України, про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 19.12.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-дві повістки про виклик у КП №0000152;

-мобільний телефон «Samsung» чорного кольору;

-бланк військово-облікового документу ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-копію паспорту і копія медичної довідки видана на ім`я ОСОБА_7 ;

-копію медичної довідки, водійських прав, паспорта та ІНН на ім`я ОСОБА_8 ;

-копію медичної довідки, ІНН, посвідчення водія, паспорта громадянина України та довідки щодо ОСОБА_9 ;

-копію посвідчення водія, медичної довідки та ІНН щодо ОСОБА_10 ;

-конверт «Нова пошта»;

-військово-обліковий документ (бланк) частково заповнений від руки, синім чорнилом на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (без реквізитів та відтисків печаток);

-копію паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чотири фотокартки зображення на яких схоже на ОСОБА_12 , два аркуші формату А-4, на яких зображено копію титульного листа посвідчення про приписку №14/13Ж-98/2, а також зображення внутрішнього аркушу вказаного посвідчення;

-бланк тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, частково заповненого на ім`я ОСОБА_13 (без реквізитів);

-три аркуші формату А-4, на яких зображено бланк тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;

-копію паспорту громадянина ОСОБА_13 на 4-х арк., на першому аркуші якого міститься рукописні написи синьою пастою «ВЛК 18.03.24 ПП на 23.09.2024»;

-копію ІНН, виданого на ім`я ОСОБА_13 .

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1