Справа №700/850/24
Провадження №1-кп/700/20/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року селище Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Лисянка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2024 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Артемівськ, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2009 року народження, на утриманні осіб похилого віку не маючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Лисянського районного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України.

Формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку за наступних обставин.

09.06.2024 близько 14 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на території свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник умисел на порушення недоторканості майна, шляхом незаконного проникнення до іншого володіння особи, що згідно до ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміється земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на порушення недоторканості майна, а саме: на незаконне проникнення до двору, ОСОБА_4 всупереч волі володільця ОСОБА_5 та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості, діючи умисно, незаконно, протиправно, підійшов до огородженої території двору, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 після чого встановивши, що володілець майна відсутній, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення до території двору особи, усвідомлюючи, що порушує її недоторканість, підійшов до дерев`яної хвіртки, яка розташована на задньому дворі, зняв запираючий пристрій та зайшов до двору чим грубо порушив ст. 30 Конституції України відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується органом дізнання у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Процесуальні рішення у справі

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2024 року призначено судовий розгляд кримінального провадження № 0000028, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України на 11 годину 02 грудня 2024 року та неодноразово відкладалося в зв`язку з вирішенням питання про залучення захисника обвинуваченому.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2024 року доручено Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити захисника для здійснення захисту за призначенням для участі в кримінальному провадженні № 0000028, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про самовідвід задоволено та відведено його від розгляду кримінального провадження № 0000028, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Після оголошення прокурором обвинувального акту ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, викладені у ньому обставини відповідають фактичним обставинам справи, він визнає себе винним і бажає давати показання.

Судом запропоновано учасникам справи визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, підстави для сумніву щодо добровільності його позиції відсутні, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просить суд обмежитись допитом потерпілої, обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку. Наслідки, передбачені статтею 349 КПК України їй роз`яснені та зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру вона не має та цивільний позов заявляти не буде. Їй зрозуміло обмеження права на оскарження в апеляційному порядку тих обставин, які визнані учасниками провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 також не заперечував проти спрощеного порядку дослідження доказів. Вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особу. Зазначив, щойомум зрозуміло обмеження права на оскарження в апеляційному порядку тих обставин, які ним визнані.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини 3 статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

За таких обставин, суд, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України, постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілої, обвинуваченого, дослідженням зібраних дізнанням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи "Стосовно спрощення кримінального правосуддя" визначено, що оскільки при процедурі "заява підсудного про визнання вини" від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) "Девеер проти Бельгії" (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що на початку червня 2024 року десь о другій половині дня побачила як в подвір`я зайшов її сусід ОСОБА_4 . Дозволу на те, щоб останній зайшов до її подвір`я вона не надавала. Територія її подвір`я огороджена сіткою та на задньому повір`ї є дерев`яна фіртка, через яку обвинувачений зайшов до подвір`я. Спочатку він зайшов в будинок і вона злякалась, а потім пішов до собаки і почав її бити.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України, визнав повністю і надав покази, ідентичні викладеним в обвинувальному акті, зазначивши, що зайшов до подвір`я потерпілої, оскільки їх подвір`я поруч і в неї постійно гавкають собаки та не дають йому відпочивати. Неодноразово він просив потерпілу втихомирити собак, але цього не відбулось. Він лише хотів подивитись чи не заплуталась собака. У вчиненому він щиро розкаюється і просить суворо його не карати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор в судовому засіданні просив для усунення неточностей в показах потерпілої та обвинуваченого дослідити DVD-R диск з камер відеоспостереження, які були розміщені в подвір`ї потерпілої. Учасники справи не заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Суд, з`ясувавши думку учасників провадження, ухвалив - змінити порядок дослідження доказів та дослідити DVD-R диск з камер спостереження.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду предметів від 18.11.2024 та DVD-R диску з камер відеоспостереження встановлено, що дійсно ОСОБА_4 зайшов до подвір`я потерпілої, підійшов до житловго будину, але в сам будинок не заходив, потім підійшов до собаки та почав смикати її за цепок, витягуючи її з собачої будки. Таким чином, з вказаного доказу судом встановлено, що ОСОБА_4 дійсно проник лише до подвір`я потерпілої та не заходив до її будинку.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах частини 3 статті 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого частиною 1 статті 162 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 162 КК України, оскільки він 09 червня 2024 року незаконно проник до іншого володіння ОСОБА_5 .

Позиції учасників провадження щодо призначення покарання

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру не має, при призначенні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, але не заперечує проти призначення йому штрафу.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу. У вчиненому розкаюється та зробив для себе відповідні висновки.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема статті 65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні "Бемер проти Німеччини" від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаяння у вчиненому; те, що тяжні наслідки внаслідок вчинення кримінального проступку не настали; наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, яким є щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має місце реєстрації та постійне місце проживання як внутрішньо переміщена особа, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра Лисянської територіальної лікарні не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2009 року народження, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції частини 1 статті 162 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень..

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, дана міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, кримінальним правопорушенням шкоди майнового характеру не завдано, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 162 КК України, відповідно до ст.ст. 50-52, 65-67, КК України, ст.ст. 8-11, 22, 24, 26, 27, 100, 366-374, 392 КПК України,суд

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні - DVD-R диск з відео з камер зовнішнього відеоспостереження домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок проголошено 25 лютого 2025 року негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя ОСОБА_8