УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 Справа №607/7281/25 Провадження №1-кс/607/2108/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001348 від 06.06.2023 про застосування запобіжного заходу у виді у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого арбітражним керуючим, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2025 слідчий СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001348 від 06.06.2023 звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Клопотання вмотивоване тим, що слідчим СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_4 , будучи ліквідатором ПП «Афіша», а відповідно до ч. 2 ст. 10 Кодексу України з питань банкрутства (далі - Кодексу) будучи наділеним повноваженнями керівника юридичної особи, а отже відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України являвся службовою особою, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», діючи прямими умислом та всупереч інтересам ПП «Афіша» та Кодексу, надіслав на адресу електронної пошти Верховного Суду України підписану його кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом заяву № 43 про відмову від касаційної скарги та закриття касаційного провадження у справі № 921/236/20 на підставі ч. 4 ст. 298 ГПК України, що завдало тяжкі наслідки ПП «Афіша», за наступних обставин.

Встановлено, що 29.03.2007 між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» (Банк), та ПП «Продторг-Тернопіль», перейменованого на ПП «Укрпродтрейдінг» (Позичальник) укладено кредитний договір № 11/07/27/KLI, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 800000,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між Банком та ЗАТ «Агрокомбінат», правонаступником якого є ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», 29.03.2007 укладено іпотечний договір № 755, предметом іпотеки за яким є нежитлове приміщення площею 60,1 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Сагайдачного, 3.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між Банком та ПП «Продторг-Тернопіль» 29.03.2007 укладено договір застави № 02/2610, згідно якого предметом застави є товар в обороті, згідно з переліком зазначеним у Додатку 1.

У зв`язку з невиконанням Вимог Банку про дострокове погашення повної суми заборгованості по Кредитному договору № 11/07/27/KLI від 29.03.2007, рішенням господарського суду Тернопільської області від 20.02.2012 (справа № 8/14/5022-299/2011), яке залишено без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 03.05.2012 та Вищого господарського суду України від 25.06.2012, позовні вимоги Банку задоволено частково та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлове приміщення площею 60,1 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Сагайдачного, 3 та належить на праві власності ЗАТ «Агрокомбінат» (ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль») шляхом його реалізації на прилюдних торгах.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 20.02.2012 (справа № 8/14/5022-299/2011) залишилось невиконаним на суму 375 455,20 грн.

26.09.2007 між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ЗАТ «Агрокомбінат», правонаступником якого є ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», укладено кредитний договір № 36/07/26/KLI, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 5 млн. грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між Банком та ЗАТ «Агрокомбінат», правонаступником якого є ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» 26.09.2007 укладено іпотечний договір № 10795, предметом іпотеки за яким є нежитлові приміщення, загальною площею 6681,6 м2, що знаходяться за адресою: вул. Поліська, 14, м. Тернопіль.

У зв`язку з невиконанням Вимог Банку про дострокове погашення повної суми заборгованості по Кредитному договору № 36/07/26/KLI від 26.09.2007, рішенням господарського суду Тернопільської області від 25.06.2012 (справа № 1/25/5022-284/2012), яке залишено без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2012 та Вищого господарського суду України від 16.01.2013, позовні вимоги Банку задоволено частково та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення, загальною площею 6681,6 м2, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська, 14 та належить на праві власності ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» шляхом його реалізації на прилюдних торгах.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 25.06.2012 (справа № 1/25/5022-284/2012) залишилось невиконаним на суму 5 890 909,41 грн.

26.03.2008 між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ПП «Продторг-Тернопіль», перейменованого на ПП «Укрпродтрейдінг» (Позичальник), укладено кредитний договір № 10/08/26/KLI, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 3 млн. грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Банком та ЗАТ «Агрокомбінат», правонаступником якого є ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», 26.03.2008 укладено іпотечний договір № 2649, предметом іпотеки за яким є приміщення площею 176,90 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Кардинала Сліпого, 1.

Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Банком та ПП «Продторг-Тернопіль» 27.03.2008 укладено іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є приміщення загальною площею 86,5 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Л.Українки, 39.

У зв`язку з невиконанням Вимог Банку про дострокове погашення повної суми заборгованості по Кредитному договору № 10/08/26/KLI від 26.03.2008, рішенням господарського суду Тернопільської області від 03.11.2011 (справа № 3/34/5022-429/2011), яке залишено без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 31.01.2012 та Вищого господарського суду України від 08.05.2012, позовні вимоги Банку задоволено та солідарно з ПП «Продторг-Тернопіль», ПП «ТДТ-Автопром», ПП «Агрокомбінат» заборгованість в розмірі 3908 611,53 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення, площею 176,90 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Кардинала Сліпого, 1 та приміщення загальною площею 86,5 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Л.Українки, 39, які належить на праві власності ПП «Продторг-Тернопіль» шляхом їх реалізації на прилюдних торгах.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 25.06.2012 (справа № 1/25/5022-284/2012) залишилось невиконаним на суму 3 320 411,53 грн.

ПАТ «Банк Форум» було визнано неплатоспроможним, внаслідок чого спочатку введено стосовно банку тимчасову адміністрацію, а згодом розпочато ліквідаційну процедуру. В ході ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Форум» відбувалась реалізація майна неплатоспроможного банку. Одним із активів ПАТ «Банк Форум», як неплатоспроможного банку, продаж якого відбувався в ході ліквідаційної процедури, було право вимоги за:

- кредитним договором № 11/07/27/KLI від 29.03.2007;

- кредитним договором № 36/07/26 /KLI від 26.09.2007;

- кредитним договором № 10/08/26/KLI від 26.03.2008.

Поряд із правами вимоги за вказаними кредитним договорами, відчужувались і права вимоги за договорами, укладеними для забезпечення виконання зобов`язань, тобто іпотечними договорами, а саме нерухомість: площею 176,90 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Кардинала Сліпого, 1, площею 6681,6 м2, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська, 14 та площею 60,1 м2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Сагайдачного, 3.

Продаж активів банку здійснювався шляхом проведення електронного аукціону з використанням системи електронних торгів «Прозорро».

05.07.2017 ПП «Афіша» (комітент) укладено Договір комісії № 51-К із ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал». За умовами даного Договору комісії комісіонер - ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» зобов`язується за дорученням Комітента - ПП «Афіша» за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента придбати на Аукціоні (електронних торгах) з продажу активів ПАТ «Банк Форум», що проводився на сайті http://www.prozorro.sale, Лоту - Право вимоги за кредитними Договорами № 10/08/26/KLI від 26.03.2008, № 11/07/27/KLI від 29.03.2007, № 36/07/26/KLI від 26.09.2007.

Діючи в інтересах ПП «Афіша», ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» взяло участь в електронних торгах та стало переможцем електронного аукціону.

20.09.2017 між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» укладено договір № 0024/17-ВБ про відступлення права вимоги за вищевказаними кредитними договорами.

На виконання умов договору № 0024/17-ВБ від 20.09.2017 між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» було укладено договори про відступлення прав вимоги за забезпечувальними правочинами, тобто за іпотечними договорами.

Відповідно до умов договору за відступлення права вимоги за основними договорами ТОВ «ФК «Морган Кепітал» сплачує ПАТ «Банк Форум» 5 млн грн.

При цьому, розмір заборгованості за кредитними договорами, право стягнення якої набуто ПП «Афіша», становить 10 094 490,53 грн.

Також, на виконання умов договору комісії № 51-К, укладеного між ПП «Афіша» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал», право вимоги за кредитними, іпотечними договорами та договорами застави було передано на користь ПП «Афіша».

Відповідно до умов договору комісії № 51-К ПП «Афіша» зобов`язувалося сплатити ТОВ «ФК «Морган Кепітал» 5 150 000 грн., із врахуванням сплати гарантійного внеску.

Оплата за Договором комісії № 51-К відбулася в повному обсязі. За результатами виконання Договору комісії № 51-К від 05.07.2017 у ПП «Афіша» немає жодної заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал».

Після набуття права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами посадовими особами ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», а також пов`язаними із ними юридичними особами ініційовано ряд судових процесів, спрямованих на позбавлення ПП «Афіша» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Встановлено, що в провадженні господарського суду Тернопільської області перебувала справа № 921/236/20 за позовом ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» до ПП «Афіша», ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про визнання договорів недійсними.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 (справа № 921/236/20), яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2021, позов ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» задоволено та:

- визнано недійсним Договір № 0024/17-ВБ від 20.09.2017 про відступлення права вимоги, що укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал»;

- визнано недійсним Договір комісії № 51-К від 05.07.2017, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та ПП «Афіша».

Не погодившись із рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 та постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2021, ПП «Афіша» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції і прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційний господарський суд Верховного Суду ухвалою від 13.12.2021 відкрив касаційне провадження у справі № 921/236/20 на підставі поданої касаційної скарги ПП «Афіша» на рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2021.

Враховуючи предмет та підстави позову, підстави касаційного оскарження, доводи скаржника та перебування на розгляді Великої Палати Верховного Суду справи № 910/12525/20, яка містить, виключну правову проблему, що потребує вирішення, з метою формування єдиної правозастосовчої практики щодо можливості оспорювання правочинів з реалізації майна заінтересованою особою, яка не є їх стороною, Касаційний господарський суд Верховного Суду ухвалою від 19.01.2022 зупинив провадження у справі № 921/236/20 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/12525/20.

В ході проведення досудового розслідування також встановлено, що ухвалою господарського суду Тернопільської області від 14.12.2021 відкрито провадження у справі № 921/740/21 про банкрутство ПП «Афіша» (46001, м. Тернопіль, бул. Т.Шевченка, 23, ідентифікаційний код 36509143).

Також, вказаною ухвалою господарського суду Тернопільської області:

-введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. А також введено процедуру розпорядження майном ПП «Афіша». Розпорядником майна ПП «Афіша» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4 (48500, Тернопільська обл., м. Чортків, вул.Копичинецька, 124 Є, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №738 від 08.04.2013);

-розпоряднику майна ОСОБА_4 вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони ПП «Афіша» та власникам майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави;

-зобов`язано розпорядника майна до 25.01.2022 надати господарському суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, письмовий звіт про надіслання всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами в порядку частини п`ятої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, скласти реєстр вимог кредиторів та подати до господарського суду Тернопільської області. Попереднє засідання суду призначено на 08.02.2022;

-зобов`язано арбітражного керуючого не рідше одного разу на місяць надавати господарському суду (комітету кредиторів) звіт про свою діяльність з моменту призначення господарським судом;

-зобов`язано розпорядника майна підготувати та надати в межах строку процедури розпорядження майном господарському суду аналіз фінансово господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію;

-зобов`язано розпорядника майна провести інвентаризацію майна боржника в двомісячний термін після дати проведення підготовчого засідання та надати інвентаризаційні відомості господарському суду.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 08.02.2022 визнано кредитором у справі № 921/740/21 про банкрутство ПП «Афіша» ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», на суму 4 655 528,73 грн четверта черга задоволення вимог кредитора та на суму 76 700 грн перша черга задоволення вимог кредитора.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.04.2022 визнано грошові вимоги ПП «Дербі-Капітал» в сумі 9 811 247,73 грн. Черговість задоволення грошових вимог: 4 962,00 грн перша черга: 9 811 247,73 грн четверта черга.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022 у справі № 921/740/21 припинено процедуру розпорядження майном, визнано банкрутом ПІ «Афіша». Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором банкрута ПП «Афіша» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4 . Припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном.

З моменту набрання законної сили постановою господарського суду Тернопільської області від 10.06.2022 саме ОСОБА_4 є особою, до повноважень якої належить управління ПП «Афіша» на підставі ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодексу) .

Також згідно ч. 2 ст. 10 Кодексу арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Кодексу арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 12 Кодексу арбітражний керуючий зобов`язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Кодексу під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Згідно до ч. 4 ст. 12 Кодексу під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний додержуватися вимог Закону України "Про запобігання корупції" щодо обмеження використання своїх повноважень з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, одержання дарунків (пожертв).

Відповідно із ч. 1 ст. 61 Кодексу ліквідатор з дня свого призначення приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження.

15.09.2022 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 910/12525/20, до прийняття рішення у якій було зупинено розгляд справи № 921/236/20 за касаційною скаргою ПП «Афіша».

Відповідно до прийнятої постанови, Велика Палата Верховного Суду погодилась із позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду стосовно того, що законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням, чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права, як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме в такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Тобто зі змісту даної постанови вбачається обґрунтованість касаційної скарги ПП «Афіша» та наявність підстав для її задоволення, а також безпідставність позовних вимог ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль».

Проте, 24.10.2022, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, арбітражний керуючий ОСОБА_4 , будучи наділеним повноваженнями ліквідатора ПП «Афіша» та будучи службовою особою, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», діючи всупереч інтересам ПП «Афіша» та Кодексу, надіслав на адресу електронної пошти Верховного Суду України підписану його кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом заяву № 43 про відмову від касаційної скарги та закриття касаційного провадження у справі № 921/236/20 на підставі ч. 4 ст. 298 ГПК України.

Як наслідок, ухвалою Верховного Суду України від 31.10.2022 у справі № 921/236/20 закрито касаційне провадження у зв`язку із відмовою ПП «Афіша» від касаційної скарги, що в силу положень частини п`ятої статті 298 ГПК у разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення, повторне оскарження таких рішень особою, що відмовилася від скарги не допускається.

Внаслідок відмови ОСОБА_4 від касаційної скарги ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» отримало неправомірну вигоду, що виразилась у пільгах не бути у подальшому боржником за кредитними договорами, право стягнення за якими набуто ПП «Афіша» в сумі 10 094 490,53 грн.

Таким чином, подавши вказану заяву ОСОБА_4 позбавив можливості ПП «Афіша» повторно оскаржити рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 921/236/20, а отже своїми діями завдав ПП «Афіша» матеріальної шкоди на суму 5 000 000 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

07.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Слідчий вказує, що підставою обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують ризики.

Метою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого вказані ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.

Слідчий також зазначає, що з урахуванням вищенаведених ризиків, тяжкості злочину, санкції, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, даних про особу підозрюваного, розмір застави який забезпечить його належну поведінку та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК, повинен становити у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам передбачених ст. 177 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з викладених у ньому підстав та просила задовольнити. Додатково просила покласти на підозрюваного обов`язок не спілкуватися зі свідком ОСОБА_8 .

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що підозра оголошена ОСОБА_4 є повністю необґрунтованою та не підтвердженою жодними доказами. Натомість долучені до матеріалів клопотання докази, жодних чином не доводять обставини викладені у підозрі. Окрім цього, ризики заявлені у клопотанні є недоведеними достатніми доказами. Вважає, що слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 07.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, а прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

- заява ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 05.06.2023;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 21.06.2023;

- довідка Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 25.07.2023 № 11/23;

- акт Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 03.08.2023 № 15/23;

- протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 22.07.2024;

- висновок експерта №СЕ-19/120-25/335-ЕК від 15.01.2025, за результатами проведення судової-економічної експертизи.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

При цьому слідчий суддя відзначає, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді штрафу від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, є те, що підозрюваний володіє інформацією про осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відтак слідчий суддя вважає доведеним, що підозрюваний ОСОБА_4 може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як свідки та інші підозрювані, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, є неконкретизованими та формальними, так як останні не вказують, які конкретні дії чи характеризуючі дані підозрюваної вказують на наявність цих ризиків. Більше того, слідчому судді не надано жодних доказів на обґрунтування даних ризиків.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що зазначені ризики не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не можуть покладатись в основу рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про відсутність вищевказаних ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання..

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.

Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працює арбітражним керуючим, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , наявність у нього дружини та трьох неповнолітніх дітей на утриманні, постійного місця роботи та проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, постійного місця проживання та роботи, беручи до уваги, що останній раніше не судимий, не доведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 , щодо обставин цього кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Вказані обов`язки на думку слідчого судді є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 , щодо обставин цього кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В іншій частині клопотання відмовити.

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом визначити до 23 год. 59 хв. 07.06.2025.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, та прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11.04.2025 о 13 год. 40 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1