Справа № 953/5843/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/6242/2024 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Шевченківського районного суду міста Києваперебувають матеріали кримінального провадження №0000257 від 14.04.2022за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 402 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 на 60 днів, тобто до 16 січня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 5 147 600 (п`ять мільйонів сто сорок сім тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Такі вимоги мотивує тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та підлягає скасуванню, з огляду на те, що при вирішення питання доцільності продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, судом залишено поза увагою безпідставність заявлених ризиків, відсутність доказів вчинення ОСОБА_9 інкримінованих злочинів, а також не перевірено можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, є діючим працівником Служби безпеки України.

При цьому, захисник звертає увагу на те, що визначений ОСОБА_9 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, є непомірним для обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши надані до апеляційного суду матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Так, як слідує з оскаржуваної ухвали, при вирішені клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , судом враховано, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, зокрема у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану; у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби); у непокорі, тобто іншому умисному невиконанні наказу, вчиненій в умовах воєнного стану,дані, що характеризують особу обвинуваченого, та дійшов переконання, що з метою дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 відносно останнього необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Так, місцевим судом встановлено, що ризик переховування ОСОБА_9 , від суду підтверджується тією обставиною, що дане кримінальне провадження знаходиться на розгляді в суді та у випадку доведеності його вини у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останньому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна. При цьому, з огляду на те, що обвинувачений, довгий час перебував на службі в органах Служби Безпеки, в тому числі оперативних підрозділах, володіючи спеціальними навичками спроможний вчиняти дії спрямовані на переховування від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків, які не допитувались судом, обґрунтовується тим, що судовий розгляд триває, а тому, з метою зміни останніми своїх показань, обвинувачений, шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_9 займав керівні посади в СБ України, та те, що останній є діючим співробітником та не відсторонений від посади.

Сукупність вказаних обставин вказує на наявність ризиків щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_9 протиправної діяльності.

Таким чином, місцевий суд дійшов переконання, що прокурором доведено обставини того, що наявні ризики не зменшилися, а їх наявність виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, з чим погоджується апеляційний суд.

Всупереч доводів захисника, місцевим судом належним чином враховано дані про особу обвинуваченого, в тому числі те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, на його утриманні перебувають дружина та діти, та зроблено вмотивований висновок про те, що дані обставини ненівелюють можливих ризиків неправомірної поведінки ОСОБА_9 та ризику переховування від суду.

З урахуванням зазначених обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, високий ступінь ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом, та високий ступінь суспільної небезпечності інкримінованих злочинів проти порядку несення військової служби, вчинених в умовах воєнного стану, проти основ національної безпеки України.

Доводи захисника про непомірність визначеного ОСОБА_9 розміру застави, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що визначений ОСОБА_9 розмір застави, хоча і є більшим, ніж передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, проте, в даному випадку саме такий розмір застави є обгрунтованим, таким, що не створює дисбалансу між її розміром та тяжкістю висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, а також, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Підстав вважати визначений розмір застави непомірним, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, обгрунтовану та вмотивовану - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 на 60 днів, до 16 січня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 5 147 600 (п`ять мільйонів сто сорок сім тисяч шістсот) гривень 00 копійок, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: