Справа № 201/3102/25
Провадження № 1-кс/201/1215/2025

УХВАЛА

14 березня 2025 року м. Дніпро
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, який має вищу освіту, зі слів працює масажистом-реабілітологом, не одружений, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий (звільнився по відбуттю покарання 30.04.2024),
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- підозрюваний ОСОБА_5
Короткий виклад клопотання.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.
Прокурор клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, просив у його задоволенні відмовити. Повідомив, що потерпіла ОСОБА_8 була його дівчиною, з якою він, коли перебував у Вінницькому СІЗО, познайомився в жовтні 2023 року на сайті знайомств Баду, де знайшов її анкету. Спочатку вони спілкувалися по телефону. Потім вона приїжджала до нього в СІЗО. І дійсно, коли він був під вартою, в 2023 році йому добровільно переводила на банківські карти кошти, у т.ч. на лікування його зубів, на адвокатів біля 500 тисяч грн, близько 80 разів передавала йому посилки в СІЗО, передавала готівку. Вони часто спілкувалися по телефону, по відеозв`язку, обмінювалися фотографіями. Перший раз вона приїхала до нього у СІЗО у січні 2024 року, а по відбуттю покарання 30.04.2024 зустріла його біля СІЗО на своєму автомобілі. Стверджував, що у них були дуже тісні стосунки, при цьому підтвердив покази потерпілої в частині того, що у них також були сексуальні стосунки, але вони не були зґвалтуваннями, як на те вказує потерпіла, а полові акти відбувалися без примушування і за взаємною згодою. Вони любили один одного, півроку зустрічалися, разом мешкали у Львові, у Вінниці, їздили на відпочинок. Навіть він її представив своїм батькам як майбутню дружину, до яких вони разом поїхали на Західну Україну, про що також потерпіла у своєму допиті зазначає. Свої стосунки хотіли оформити офіційно шлюбом, але оскільки вона на той час вже перебувала у шлюбі, оформити їх стосунки не вдалося. Наголосив, що потерпіла добровільно віддавала йому свої кошти. І в серпні 2024 року вона добровільно без примусу подала позов до АНД райсуду м. Дніпропетровська про розлучення із своїм чоловіком, але потім позов забрала і повідомила йому, що її чоловік, який веде прибутковий бізнес, є мільйонером і дуже впливовою особою у Дніпрі із зв`язками в правоохоронних структурах, довідався про її подружню зраду і пообіцяв з`ясувати все про підозрюваного і помститися йому, додала, що хоче зберегти свою сім`ю і в кінці серпня 2024 року вони стосунки припинили.
Захисник підтримав думку свого підзахисного, вважаючи підозру необґрунтованою і ризики недоведеними.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 04.12.2023 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову, повторно, скоїв ряд корисливих злочинів, за наступних обставин.
Так, у жовтні 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння коштами потерпілих, шляхом обману, під приводом розміщення оголошення про продаж квитків на автобуси, що здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, при цьому останній фактично не мав у своєму володінні зазначених квитків та заздалегідь не мав наміру виконати зобов`язання з надання вказаної послуги.
З цією метою, 08.10.2023, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , знаходячись у м. Вінниці, більш точне місце в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у мобільному додатку «Телеграм», у невстановленій в ході досудового розслідування групі, використовуючи обліковий запис на ім`я « ОСОБА_9 », розмістив неправдиве оголошення щодо продажу квитків на автобус за сполученням «Люцерн-Київ».
Після цього, 08.10.2023, потерпіла ОСОБА_8 , побачивши у невстановленій в ході досудового розслідування групі, створеної у мобільному додатку «Телеграм», оголошення щодо продажу автобусних квитків за сполученням «Люцерн-Київ», здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, яким користувався ОСОБА_5 , та який був зазначений в оголошенні, та в подальшому почала вести переписку з метою обговорення умов купівлі вище вказаних квитків.
В ході спілкування, ОСОБА_5 шляхом обману, запевнив потерпілу ОСОБА_8 в тому, що він здійснює продаж квитків на автобус за сполученням «Люцерн-Київ», хоча насправді він не є представником перевізника та не здійснює продаж квитків, при цьому надіслав номери банківських карток, емітованих АТ «Акцент Банк» за № НОМЕР_1 та АТ «Піреус Банк МКБ» за № НОМЕР_2 , які знаходяться у його фактичному користуванні, на що потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, погодилась та, використовуючи мобільний додаток «Приват24», здійснила ряд операції з переказу власних грошових коштів як оплату за послуги, а саме:
-08.10.2023 о 21:43:45 здійснила грошовий переказ в розмірі 9 949 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на банківську карту «Акцент Банк» № НОМЕР_1 ;
-08.10.2023 о 23:29:51 здійснила грошовий переказ в розмірі 4 974 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_1 ;
-08.10.2023 о 23:30:52 здійснила грошовий переказ в розмірі 4 974 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 на банківську карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
-09.10.2023 о 21:06:14 здійснила грошовий переказ в розмірі 1 989 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на банківську карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
-09.10.2023 о 23:23:55 здійснила грошовий переказ в розмірі 1 641 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 на банківську карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
-09.10.2023 о 13:30:11 здійснила грошовий переказ в розмірі 5000 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 на банківську карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 .
В подальшому, ОСОБА_5 , отримавши від потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 28 527 грн., будь-яких зобов`язань з приводу продажу квитків на автобуси, що здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, не виконав, при цьому розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вище вказану суму.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Крім цього, повторно, у жовтні 2023 року, більш точні дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, але не пізніше 13.10.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння коштами потерпілої, шляхом зловживання довірою, під приводом повідомлення завідомо неправдивих відомостей про потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду.
З цією метою, у жовтні 2023 року, більш точні дату, час та місце в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зателефонував раніше знайомій потерпілій ОСОБА_8 , та під час розмови повідомив останній завідомо неправдиві відомості про те, він нібито потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та потребує невідкладної дорого вартісної медичної допомоги, за яку необхідно передати грошові кошти в найкоротший термін. В свою чергу, потерпіла ОСОБА_8 , сприйнявши інформацію, повідомлену ОСОБА_5 , як правдиву, будучи введеною в оману, відповіла, що має грошові кошти та готова надати допомогу у лікуванні. Отримавши позитивний результат від своїх шахрайських дій, ОСОБА_5 повідомив потерпілій ОСОБА_8 номери банківських карток, які знаходяться у його фактичному користуванні, на що потерпіла ОСОБА_8 використовуючи мобільний додаток «Приват24», здійснила ряд операції з переказу власних грошових коштів, а саме:
- 13.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 14.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 »
- 14.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5014 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 14.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5004 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 14.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 4713 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 14.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 955 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 14.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 205 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 15.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5022 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 15.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5019 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 15.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 3015 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 15.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 2512 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 16.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 755 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 1105 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5019 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 3015 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5022 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 2512 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5019 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5014 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5014 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 17.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 8794 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 здійснено переказ на на банківську карту АТ «Львів» № НОМЕР_8 ;
- 18.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 455 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_9 ;
- 19.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 19.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 205 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 19.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 19.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 19.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 19.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_6 ;
- 19.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 1608 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_9 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_9 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_9 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_9 ;
- 20.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5024 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_9 ;
- 23.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 6030 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Львів» № НОМЕР_8 ;
- 25.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 8542 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 здійснено переказ на банківську карту АТ «Львів» № НОМЕР_8 ;
- 25.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 7537 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 здійснено переказ на банківську карту АТ «Львів» № НОМЕР_8 ;
- 26.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 8040 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 здійснено переказ на банківську карту АТ «Львів» № НОМЕР_8 ;
- 26.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 7035 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 здійснено переказ на банківську карту АТ «Львів» № НОМЕР_8 ;
- 27.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 5022 грн. з власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 ;
- 27.10.2023 здійснила грошовий переказ в розмірі 7035 грн. власної банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 здійснено переказ на карту АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_2 .
В подальшому, ОСОБА_5 отримавши від потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 285 018 грн., розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вище вказану суму.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
13.03.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності, а саме:
- Заявою ОСОБА_8 від 13.12.2024 про вчинення кримінального правопорушення;
- Допитом потерпілої ОСОБА_8 від 17.12.2024;
- Довідкою інформування від УПК ДКП НП України
- Допитом Свідка ОСОБА_11 від 09.02.2025
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Приват Банк»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Універсал Банк»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Піреус Банк»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ КБ «Львів»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до ПАТ АБ «Південний»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Укрссиббанк»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Акцент Банк»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «ПУМБ»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Правекс Банк»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Райфайзен Банк»
- Постановою про здійснення тимчасового доступу до речей і документів які містять охоронювану законом таємницю від 09.01.2025 до АТ «Восток Банк»
- Протоколом огляду тимчасових доступів від 27.02.2025;
- Іншими матеріалами кримінального провадження.
На цей час представлені слідчому судді докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, тобто аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином на даному етапі, хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Слідчий суддя констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України. Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод діяння, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту слідчому судді не наведено.
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру, та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про застосування запобіжного заходу докази в своїй сукупності на даній стадії досудового розслідування вказують на обґрунтованість висунутої йому підозри у вчиненні інкримінованого йому діяння, тобто обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення є підтвердженою.
Вищевказані докази, які зібрані під час досудового розслідування, свідчать про те, що підозрюваним ОСОБА_5 могли бути вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тобто підозра стосовно останнього є обґрунтованою.
При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.
Таким чином слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Разом з цим слідчий суддя звертає увагу, що з урахуванням результатів досудового розслідування будуть перевірені доводи сторони захисту щодо існування у захисту сумнівів щодо обґрунтованості підозри.
Щодо існування ризиків.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Прокурор вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які, на думку слідчого судді, є частково доведеними.
1) Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду доведений наступним.
Так, знаходячись на свободі ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи отримання повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у виді реального позбавлення волі ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та може покинути територію Дніпропетровської області та України.
У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
3) Ризик незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні доведений наступним.
Так, ОСОБА_5 в подальшому як у спосіб погроз, так і реально може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 з метою зміни нею своїх показань. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу як на потерпілу, так і на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.
Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
4) Ризик перешкоджання кримінальному провадженню в клопотанні взагалі відсутнє і прокурор у судовому засіданні його навіть усно не обґрунтував. Тому суд вважає не доведеними вказаний ризик, адже відповідно до вимог ст. ст. 22, 92, 184 КПК України покладено саме на орган досудового розслідування (сторону обвинувачення). Незазначення аргументів на користь твердження про існування такого ризику є недоліком клопотання та позбавляє сенсу досліджувати це питання. Суд переконаний, що залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, а не виконувати невластиві йому функції за них. Тим більше слідчий суддя не має на себе перебирати обов?язки органу досудового розслідування (сторони обвинувачення) з доведення тих чи інших ризиків.
5) Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення підтверджується наступним.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день існують і є доведеними.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій та враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.
Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при застосуванні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, на теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом, при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу.
До того ж, слідчий суддя звертає увагу на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу. Так, підозрюваний ОСОБА_5 є молодим чоловіком, стан його здоров`я не потребує додаткового нагляду, він має вищу освіту, офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, має місце мешкання.
Однак дані обставини, з урахуванням вищевикладеного, існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при застосуванні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки останній, серед іншого, підозрюється у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років. При цьому 30.04.2024 він відбув попереднє призначене судом покарання за ч. 1 ст. 127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, однак, перебуваючи у СІЗО, вчинив шахрайство.
Матеріали клопотання підтверджують обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, клопотання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Задовольняючи клопотання в цій частині слідчий суддя враховує, що застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи (особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт), ніж взяття під варту, неможливо з наступних причин:
1. особисте зобов`язання - не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 і попередити ненастання вищевказаних ризиків, так як дії останнього потребують постійного контролю;
2. особиста порука слідчому, прокурору, слідчому судді не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , окрім того такий запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку;
3. застава слідчому, прокурору, слідчому судді не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , його рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу;
4. домашній арешт не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, так як місцеперебування останнього, особи з якими він спілкується, а також інші його дії потребують постійного контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.
Водночас слід зазначити, що досудове розслідування вищевказаного злочину ще триває, продовжують встановлюватися всі обставини вчинення кримінального правопорушення, а також особи, причетні до його вчинення, що може суттєво вплинути на подальшу поведінку підозрюваного. Дані обставини вказують на необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський Суд з прав людини, суд за своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.
Щодо строку дії запобіжного заходу.
У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.
Тому, оскільки 13.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, то досудове розслідування має бути закінчено 13.05.2025, а тому саме до цього строку в межах 60 днів слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного/обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного/обвинуваченого до слідчого або до суду суд достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.
При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.
Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України. Внаслідок вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, останній раз 04.12.2023 за ч. 1 ст. 127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, 30.04.2024 відбув покарання, однак, перебуваючи у СІЗО, в жовтні 2023 року знов шахрайським шляхом заволодів грошима потерпілої ОСОБА_8 в сумі 285018 грн.
Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи особу підозрюваного, обґрунтованість підозри і встановлені ризики, а також з огляду на кількість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , їх тяжкість, розміру завданого збитку, слідчий суддя вважає, що застава у межах, визначених п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та вважає за необхідне визначити її розмір у 100 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку підозрюваний чи інша особа має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти, при цьому у випадку внесення застави суд покладає на нього певні обов`язки.
На думку слідчого судді, застава у зазначеному розмірі цілком здатна забезпечити виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним та може гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків і зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що, у разі сплати його, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, тому у співставленні з існуючими ризиками призначає заставу у зазначеному розмірі.
Визначений розмір застави, на переконання слідчого судді, в змозі урівноважити інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання розслідуванню кримінального провадження з одного боку та щодо забезпечення можливості захищатися від кримінального переслідування належним чином - з іншого.
Також слідчий суддя вважає, що визначений розмір застави є виправданим на даній стадії кримінального провадження - викриття вчиненого кримінального правопорушення, а в подальшому, в ході встановлення нових обставин кримінального правопорушення такий розмір може бути переглянутим з огляду на ці обставини з урахуванням норм кримінального процесуального законодавства.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 392-393 КПК України, слідчий суддя -

Клопотання задовольнити частково.
Застосувати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13:30 години 11 травня 2025 року.
ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду негайно.
ОСОБА_5 визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 грн, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 слід негайно звільнити з-під варти.
У разі внесення вказаної застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- не відлучатися із смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження;
- за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілою ОСОБА_8 і експертами у цьому кримінальному провадженні.
Вказані обов`язки, в разі внесення застави, покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.
У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України (застава, домашній арешт, тримання під вартою) та може бути накладено грошове стягнення.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1