Справа №345/3804/24
Провадження № 1-кс/345/1002/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2024 року Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вищевказаною скаргою.

Скаргу мотивує тим, що Калуським РВП ГУНП було внесено відомості на підставі ухвали суду до ЄРДР за номером № 0000295. Однак дане провадження належно не розслідувалося, не було долучено матеріалів попередніх кримінальних проваджень. Не зробивши висновків як фахівця, слідчий прийшов до поспішного висновку у невизнанні його потерпілим за відповідними ст.ст. 366, 367 та 384 КК України. Під час проведення допиту обманним шляхом слідчий вніс неправдиві протиправні дані, чим позбавив його права на захист. Тому ОСОБА_3 просить скасувати рішення слідчого та зобов`язати визнати його потерпілим.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

Слідчий СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Водночас надіслав на адресу суду письмові заперечення. А саме зазначає, що 29.11.2024 року до СВ Калуського РВП надійшла заява клопотання ОСОБА_3 , в якому останній просить надати доступ до матеріалів кримінального провадження №0000295 та визнати його потерпілим. ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні є заявником та згідно ст.60 КПК України у заявика відсутні права щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження. Зазначає, що згідно ч.1 ст.366 КК України об`єктивною стороною складу злочину є складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Відповідно до ч.1 ст.367 КК України об`єктивною стороною складу злочину є службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Згідно ч.1 ст.384 КК України об`єктивною стороною складу злочину є завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Слідчий наголошує, що об`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.384 КК України, не містить у собі ознаки, яка характеризує наявність потерпілого у своєму складі. Окрім цього вказаний злочин по складу є формальним. Також у своєму клопотанні ОСОБА_3 не вказав, яку саме йому шкоду спричинено внаслідок настання події кримінального правопорушення, або ж які настали для нього негативні наслідки.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів скарги вбачається, що СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000295 від 25.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384 КК України.

Постановою слідчого від 04.12.2024 року ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні. При цьому постанова мотивована, зокрема тим, що об`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.384 КК України, не містить у собі ознаки, яка характеризує наявність потерпілого у своєму складі. Окрім цього вказаний злочин по складу є формальним. Також у своєму клопотанні ОСОБА_3 не вказав, яку саме йому шкоду спричинено внаслідок настання події кримінального правопорушення, або ж які настали для нього негативні наслідки.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Ч. ч. 1, 3 ст. 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Відповідно до ч.1 ст.367 КК України, кримінальна відповідальність настає за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб

При цьому, відповідно до п.3 примітки ст.364 КК України передбачено, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а згідно з п.4 цієї примітки, тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 23.01.2020 року по справі №466/7075/14 та від 17.08.2021 року по справі №484/1376/18, службова недбалість належить до злочинів з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 1 ст. 367 КК), чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян (ч.2 ст.367 КК).

Тобто помилковими є покликання слідчого, що злочин передбачений ч.1 ст.367 КК України, є злочином з формальним складом.

Також, обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчий вказує, що заявник не обґрунтував, яку саме йому шкоду спричинено внаслідок настання події кримінального правопорушення, або ж які настали для нього негативні наслідки. Однак дані обставини підлягають встановленню в ході проведення досудового розслідування.

Слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

В узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

За таких обставин, постанова слідчого від 04.12.2024 року про відмову у визнанні потерпілим носить у собі формальний характер. А тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування вищевказаної постанови слідчого.

Водночас щодо вимог ОСОБА_3 з приводу визнання його потерпілим слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно до приписів ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також слід зазначити, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

А межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого обмежуються приписами ч. 1 ст. 303 КПК України. Таким чином, вирішення питання щодо визначення процесуального статусу особи у кримінальному провадженні, як потерпілого, приписами КПК України не віднесено до компетенції слідчого судді. А тому в частині вимог скарги ОСОБА_3 про визнання його потерпілим слід відмовити, оскільки суд не може зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 55, 93, 94, 303-305, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 04.12.2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29.11.2024 року в межах кримінального провадження №0000295, зобов`язавши слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 відповідно до приписів КПК України, з прийняттям обґрунтованого процесуального рішення.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя