Справа № 359/2012/25
Провадження № 1-в/359/151/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з повною технічною та відео фіксацією у режимі відеоконференції, клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024,

в с т а н о в и в :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення його від покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024. В обґрунтування зазначено, що засуджений за злочин проти власності (крадіжка), а тому засуджений має право на звільнення, оскільки 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуючи вищевикладене, начальник виправної колонії просив суд вирішити питання про приведення вироків суду у відповідність до вимог закону.

Засуджений у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд задовольнити.

Прокурор та представник виправної колонії просили суд задовольнити клопотання у зв`язку із зміною в законодавстві.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відповідно до якого ч. 2 статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік » з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3028 грн. (2 ? (50% ? 3028)).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі у державній установі «Бориспільська виправна колонії №119».

ОСОБА_5 засуджений 23.12.2022 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

13.09.2023 вироком Київського апеляційного суду вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2022 скасований в частині покарання та призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021 у виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком та вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11.05.2021 у виді 4 років позбавлення волі.

Як вбачається із вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2022, що скасований в частині покарання вироком Київського апеляційного суду від 13.09.2023, ОСОБА_5 серед іншого, засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) 23.08.2021 на загальну суму 516 гривень 99 копійок, 24.08.2021 на загальну суму 2169 гривень 00 копійок, 10.07.2021 на загальну суму 796 гривень 00 копійок, 15.07.2021 на загальну суму 1116 гривень 00 копійок, 17.07.2021 на загальну суму 1998 гривень 00 копійок, 18.07.2021 на загальну суму 320 гривень 00 копійок та закінчений замах таємного викрадення чужого майна (крадіжка) 21.07.2021 на загальну суму 320 гривень 00 копійок.

Вирок набрав законної сили 13.09.2023.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2270 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 2021 рік становив 2270 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа засуджена за діяння караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, не є кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 27.08.2021 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки.

Як вбачається із вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021, ОСОБА_5 , засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) 13.02.2021 на загальну суму 1227 гривень 78 копійок. У період часу з 25.02.2021 по 17.03.2021 на загальну суму 300 гривень 00 копійок та 18.03.2021 на загальну суму 2573 гривень 76 копійок.

11.05.2021 ОСОБА_5 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки.

Як вбачається із вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021, ОСОБА_5 , засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) 03.04.2020 на загальну суму 20 070 гривень 40 копійок.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2102 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 2020 рік становив 2102 гривень.

Отже, ОСОБА_5 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021 та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021, за злочини розмір викраденого майна був більшим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, та вважається таким, що є кримінально-караним діянням.

Засуджений міру кримінального покарання відбуває у місцях позбавлення волі з 13.09.2023.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 , згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021 та вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021 не розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Водночас, вирішуючи питання про наявність підстав для подальшого відбуття покарання засудженим, згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021, за яким призначене покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 3 роки позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 рокита та вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021, за яким призначене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, є таким, що повністю відбуте.

За наведеного вище, враховуючи, що відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2022, який скасований в частині покарання вироком Київського апеляційного суду від 13.09.2023, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання в зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він засуджений, а згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021 та вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021, засуджений повністю відбув призначене йому покарання, тому підлягає звільненню з-під варти після набрання рішення суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4-6, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2022, що скасований в частині покарання вироком Київського апеляційного суду від 13.09.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Зарахувати засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2021 та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021 відбуте ним покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 4 місяці 9 днів.

Звільнити з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання рішення суду законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1