УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 Справа №607/27864/24 Провадження №1-кп/607/141/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

під час судового розгляду в приміщенні суду в м. Тернополі в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002511 від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002511 від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, оскільки строк запобіжного заходу закінчується та ризики, які стали підставою для обрання до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати. В обґрунтування зазначеного клопотання вказує, що метою продовження строку застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше вчиняв умисні корисливі злочини, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, відтак будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий корисливий злочин із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Крім того, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1, 2 ст. 187 КК України, що свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може продовжувати свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку; 2) незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування перебуває на початковій стадії та на даний момент перебуваючи на волі він може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям. Також вказані свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного; 3) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним чергові, нові кримінальні правопорушення, ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, зазначив, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об?єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім запобігання їм та забезпечення належної поведінки обвинуваченого і виконання ним своїх обов`язків. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, натомість просив змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, а також просив зменшити розмір визначеної застави до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Так, вирішуючи клопотання прокурора, який вважає за необхідне продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , думку обвинуваченого та його захисника, які заперечують щодо продовження строку тримання під вартою, натомість просять змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт та зменшити визначений розмір застави, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому до шістдесяти днів, з визначенням застави, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2024 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення суми застави, строк якого в подальшому було продовжено ухвалою слідчого судді від 26 грудня 2024 року, до 21 лютого 2025 року.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2025 продовжено строк запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до 28 березня 2025 року. Окрім того вказаною ухвалою визначено розмір застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

При вирішенні клопотань щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд зазначає, що не вбачає доцільності у зміні раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

Водночас суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, а також у кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, обставин справи та характеру кримінальних правопорушень, які пов`язані із застосуванням насильства, а також те, що на даний час продовжують існувати ризики, що були враховані при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , зокрема останній з огляду на санкції статей обвинувачення, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів може умисно переховуватись від суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що раніше застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Таким чином менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, слід відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до двох місяців.

Разом з тим, вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення визначеного розміру застави, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.182 КПК України при визначені розміру застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом.

З огляду на наведене, суд зазначає, що розмір застави визначений ОСОБА_4 , який обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину було встановлено в мінімальному розмірі передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України. Такий розмір застави на даний час є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 суд не вбачає.

Відтак суд вважає про відсутність правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого щодо зміни розміру застави шляхом її зменшення, а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити, розмір застави визначений відповідно до ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2025 року в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, ч.ч. 1, 2 ст. 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23:59 год 09 травня 2025 року.

Розмір застави визначений обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2025 року в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень залишити без змін.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення лише у частині продовження строку дії запобіжного заходу.

Головуючий суддя ОСОБА_1