УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 204/3371/22

провадження № 51 -6131 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року, залишеним без зміни ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 27 ч. 2, ст. 110 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Цим же вироком ОСОБА_5 засуджено за ст. 27 ч. 2, ст. 110 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

У касаційній скарзі, засуджена порушує питання про перевірку кримінального провадження щодо неї у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2025 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху та засудженій було вказано на недоліки поданої нею касаційної скарги та встановлено п`ятнадцятиденний строк для їх усунення з дня отримання копії ухвали.

Засудженій було зазначено про необхідність врахувати та виконати вимоги до касаційної скарги, визначені ст. 427 КПК України, зокрема відповідно до п. 4 ч. 2 зазначеної статті необхідно було зазначити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України.

Крім того, засудженій ОСОБА_4 було вказано, що неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, а також на необхідність зазначити в чому полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону мали місце під час апеляційного розгляду і вказати які порушення допустив апеляційний суд з огляду на вимоги ст. 419 КПК України, а також які доводи її апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив

Також засудженій було вказано на необхідність додати копії оскаржуваних рішень, що передбачено ст. 427 ч. 5 КПК України.

Крім того, в ухвалі Суду було зазначено, що вимога засудженої про поновлення строку на касаційне оскарження повинна бути обґрунтована наявністю обставин, які слугували б підставою для поновлення такого строку із зазначенням дати отримання оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

На виконання ухвали Верховного Суду від 06 березня 2025 року засуджена подала касаційну скаргу, проте недоліків поданої нею касаційної скарги (клопотання) не усунула з огляду на таке.

Так, в поданій на виконання ухвали Верховного Суду від 17 лютого 2025 року касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 так само вказує на неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, не зазначає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при постановлені ухваливід 14 серпня 2023 року і не посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, у касаційній скарзі відсутні обґрунтування у чому, на її думку, полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, що нею оскаржуються, відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України, з урахуванням статті 412, 413 КПК України.

Разом із цим, засуджена не вказує які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допустив апеляційний суд з огляду на ст. 419 КПК України та не зазначає, які доводи її апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, вимога, яку ставить засуджена перед касаційним судом про перегляд судових рішень, не узгоджується зі змістом ст. 436 КПК України, оскільки за результатами розгляду касаційний скарги Верховний Суд має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення, про що зазначалось в ухвалі Верховного Суду від 06 березня 2025 року, проте засуджена так і не вказала вимогу щодо результату перегляду судових рішень.

При цьому засуджена у касаційній скарзі не вказує дати отримання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року та не зазначає обставини, які їй завадили вчасно подати касаційну скаргу, з урахуванням того, що з дня набрання вироком законної сили минуло майже два роки.

З відповіді, наданої установою, де засуджена ОСОБА_4 відбуває покарання, не вбачається коли саме остання отримала копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року.

За обставин того, що засуджена ОСОБА_4 не усунула недоліків своєї касаційної скарги, яка була залишена без руху, її касаційна скарга підлягає поверненню на підставі ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3