Справа № 706/403/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі : головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , в залі суду м.Христинівка розглянувши матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 01.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина України, росіянина, із середньою освітою, старший стрілець - оператор 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти

2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший солдат», неодруженого, на утриманні жодних осіб не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

за участі прокурора: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу

6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону вказаної військової частини,

у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято

і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно

і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним

і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності

і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися

з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, в умовах воєнного стану, 13.01.2024, близько 13 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, перебуваючи в приміщенні будинку, де тимчасово проживав потерпілий ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 ,

в якій ОСОБА_3 тимчасово перебував з дозволу власників помешкання, діючи з прямим умислом на таємне заволодіння майном потерпілого

ОСОБА_5 та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, достовірно знаючи, що чоловіча барсетка, яка знаходилась на стільці в приміщенні будинку належить потерпілому, не маючи ні дійсного ні уявного права на доступ до її вмісту, без дозволу власника ОСОБА_5 , відкрив вказану барсетку та дістав з неї платіжну банківську карту «ПриватБанк», номер рахунку якої НОМЕР_2 , видану Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 1 ч. 56 ст. 1 Закону України про «Платіжні послуги» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого на ім`я потерпілого та клаптик паперу з PIN-кодом до зазначеної картки. Після цього, ОСОБА_3 забрав вказану банківську картку з собою та залишив приміщення зазначеного будинку.

Також він, ОСОБА_3 13.01.2024 в період часу з 14 год. 39 хв. по 14 год. 45 хв., перебуваючи в приміщенні продуктового магазину за адресою: вул. Соборна, буд. 33А, с. Ягубець, Уманський р-н, Черкаська обл., діючи з прямим умислом на таємне заволодіння майном потерпілого

ОСОБА_5 та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, не маючи ні дійсного ні уявного права на використання викраденої ним платіжної банківської картки, номер рахунку якої НОМЕР_2 , емітованої Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , без відому та дозволу останнього, тобто, таємно, заволодів грошовими коштами в сумі 4545 грн та 702 грн, якими відразу ж розпорядився за допомогою банківського терміналу в приміщенні вказаного магазину, сплативши за товар та надані послуги.

Продовжуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_3 13.01.2024 в період часу з 14 год. 45 хв. по 17 год.

02 хв., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, передав ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри

ОСОБА_3 , зазначену банківську картку та PIN-код до неї, видавши її за свою, після цього, діючи з тих же мотивів та спонукань, 13.01.2024 в період часу з 14 год. 45 хв. по 17 год. 02 хв., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 , скориставшись послугами приватного перевізника (таксі), переїхали до

м. Христинівка Уманського р-ну Черкаської обл., де ОСОБА_3 попросив ОСОБА_6 зняти грошові кошти із вказаної банківської картки, емітованої на ім`я ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_6 13.01.2024 близько 17 год. 02 хв., перебуваючи біля банкомату за адресою: вул. Гагаріна, буд. 18А,

м. Христинівка, Уманський р-н, Черкаська обл. діючи на прохання

ОСОБА_3 , не будучи обізнаним про його злочинний умисел та походження зазначеної банківської картки, виданої на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , використовуючи банкомат, вказану банківську картку та PIN-код до неї, надані ОСОБА_3 , здійснив зняття грошових коштів в сумі 4000 грн, які в подальшому передав ОСОБА_3 .

Після цього, ОСОБА_6 13.01.2024 близько 17 год. 07 хв., перебуваючи біля банкомату за адресою: вул. Шевченка, м. Христинівка, Уманський р-н, Черкаська обл. діючи на прохання ОСОБА_3 , не будучи обізнаним про його злочинний умисел та походження зазначеної банківської картки, виданої на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , використовуючи банкомат, вказану банківську картку та PIN-код до неї, надані ОСОБА_3 , здійснив зняття грошових коштів в сумі 4000 грн, які в подальшому передав ОСОБА_3 .

У подальшому, ОСОБА_6 13.01.2024 в період часу з 17 год. 07 хв. по

17 год. 08 хв., перебуваючи біля банкомату за адресою: вул. Шевченка,

м. Христинівка, Уманський р-н, Черкаська обл. діючи на прохання

ОСОБА_3 , не будучи обізнаним про його злочинний умисел та походження зазначеної банківської картки, виданої на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , використовуючи банкомат, вказану банківську картку та PIN-код до неї, надані ОСОБА_3 , здійснив зняття грошових коштів в сумі 8000 грн, які в подальшому передав ОСОБА_3 .

Після цього, ОСОБА_6 13.01.2024 близько 17 год. 17 хв., перебуваючи біля банкомату за адресою: вул. Гагаріна, буд. 9, м. Христинівка, Уманський

р-н, Черкаська обл. діючи на прохання ОСОБА_3 , не будучи обізнаним про його злочинний умисел та походження зазначеної банківської картки, виданої на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , використовуючи банкомат, вказану банківську картку та PIN-код до неї, надані ОСОБА_3 , здійснив зняття грошових коштів в сумі 700 грн, які в подальшому передав ОСОБА_3 .

Надалі, 13.01.2024 після 17 год. 17 хв., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 , скориставшись послугами приватного перевізника (таксі), повернулись до

с. Ягубець Уманського р-ну Черкаської обл., після чого, ОСОБА_3 направився у невідомому напрямку та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 21 947 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини кримінальних правопорушень і їх правову кваліфікацію не оспорює та пояснив, що дійсно 13.01.2024, близько 13 год., перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_5 без дозволу власника відкрив барсетку та дістав з неї платіжну банківську карту «ПриватБанк», номер рахунку якої НОМЕР_2 , якою розпоряджався на власний розсуд, а саме використовував кошти із вище зазначеної банківської картки на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд про поблажливість до нього, а також врахувати його активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень та відшкодування шкоди.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, найшли своє підтвердження під час розгляду справи, а правова кваліфікація дій ОСОБА_3 є вірною.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, та особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені уст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ними самими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро каявся, суд дійшов висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання у виді штрафу в межах санкцій за ч. 1 ст. 357 КК України, а ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, із врахуванням ст.70 КК України яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, який під час судових дебатів вважав за можливе призначити обвинуваченому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, у зв`язку з чим суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання в цілому можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,- УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн.;

-за ч.1 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя ОСОБА_1