Провадження № 1-кс/947/4351/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів на майно, вилучене 23.12.2024 року у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 », перелік якого зазначено у клопотанні.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив подане клопотання задовольнити та розглянути у його відсутність.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надіслав на адресу суду письмове заперечення проти задоволення клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та зобов`язати прокурора негайно повернути майно, так як клопотання є третім клопотанням з моменту вилучення майна - з 23.12.2024 року, подане одним й тим самим прокурором в одному й тому ж самому провадженні із зазначенням однієї і тієї ж самої підстави з метою забезпечення речових доказів, у тому числі для подальшого проведення судових експертиз з метою встановлення всіх обставин кримінального провадження. Обидва попередні клопотання про арешт того ж самого майна від 24.12.2024 року та 31.01.2024 року двічі було повернуто як необґрунтовані з наданням прокурору 72 годин на доопрацювання. Попри наведені факти, у черговому клопотанні аналогічного змісту до попередніх, прокурор у поданому на четвертому місяці з моменту вилучення майна та восьмому місяці з дня внесення запису до ЄРДР не спромігся надати жодного документа на підтвердження використання вказаного майна у розслідуваному кримінальному правопорушенні, у тому числі, але не виключно: висновок судового експерта або бодай постанову про призначення такої експертизи з дослідження безпосередньо транспортного засобу та/або виявленого у ньому майна про які він систематично зазначає у Клопотаннях про арешт майна від 24.12.2024, від 31.12.2024 та від 25.03.2025, та які б довели і обґрунтували причетність арештованого майна до розслідуваного злочину; повідомлення про підозру жодній особі, з яким, за версією слідства, взаємодіяв власник майна у кримінальному правопорушенні, яке, як вбачається за приписами ст. 12 КК України, є нетяжким злочином й не потребує тривалого часу понад 8 місяців розслідування та яке, як вбачається, зі змісту рапорту старшого оперуповноваженого 6 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області майора ОСОБА_6 , фактично повністю розслідувано та не потребує встановлення вини у судовому порядку ще станом на момент проведення обшуку; докази вчинення будь-яких інших процесуальних дій безпосередньо стосовно транспортного засобу, про арешт якого подано вказане клопотання, або його власника. Необхідність арешту майна обґрунтовано прокурором необхідністю проведення судових експертиз. Усупереч приписам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, клопотання попри перебування майна у статусі тимчасового вилученого вже четвертий місяць з дня його вилучення без накладеного арешту, не містить обґрунтування: яку доказу інформацію має безпосередньо транспортний засіб, на який прокурор просить накласти арешт; якими фактичними даними підтверджено використання саме аналізованого транспортного засобу у розслідуваному кримінальному правопорушенні; яку саме судову експертизу вбачає призначити сторона обвинувачення безпосередньо за участю транспортного засобу, на який просить накласти арешт; що ж стало на заваді стороні обвинувачення протягом трьох з половиною місяців бодай винести постанову про призначення судової експертизи з дослідження безпосередньо транспортного засобу та/або виявленого у ньому майна. Отже, наведені прокурором доводи в частині, що «вилучені речі містять інформацію, необхідну для проведення всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки лише за допомогою даних речей можливо підтвердити та спростувати факт вчинення кримінального правопорушення» не обґрунтовано жодним доказом, та у контексті приписів ст. 2, ч. 2 ст. 171, ч. 1 ст. 173 КПК України не є достатньою підставою для накладення арешту на вказане майно. Зверну увагу на те, що жодного палива, яке було предметом «зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовленого пального» під час обшуку не виявлено, а під час проведення обшуку надавалися пояснення про використання обладнання для зберігання палива виключно з метою забезпечення роботи побутового електрогенератора власника вилученого майна та його родини під час масованих ракетних атак країною, яку Верховною Радою України та Європарламентом в установленому міжнародним правом порядку визнано «державою-спонсором тероризму та державою, яка використовує засоби тероризму». На необхідність суворого дотримання приписів ч. 2 ст. 171 КПК України під час накладення арешту майна прокуророві було вказано ще в ухвалі Одеського апеляційного суду від 10.03.2025 у справі №947/26764/24 (1-кс/947/330/25), зокрема, що у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: «підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна». Попри неодноразові повернення, як необґрунтованих клопотань прокурора про арешт майна та двічі надання йому по 72 години на доопрацювання, прокурор покладених на нього ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 171 КПК України обов`язків не виконав, що у сукупності з необґрунтованим характером вже третього підряд клопотання, у контексті приписів ст. 8, 28 КПК України, є підставою для залишення аналізованого клопотання без задоволення, відмови у накладенні арешту та зобов`язання прокурора забезпечити негайне повернення зазначеного в аналізованому клопотанні майна. Клопотання представник просив розглянути без його участі та без участі власника майна.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України за фактами, зокрема, здійснення незаконного зберігання з метою збуту, незаконного транспортування з метою збуту, а також незаконного збуту незаконно виготовленого пального.

Під час досудового розслідування встановлено, що на території Білгород-Дністровського району Одеської області невстановлені особи здійснюють незаконне зберігання з метою збуту, незаконне транспортування з метою збуту а також незаконний збут підакцизних товарів без дозвільних документів.

На теперішній час встановлено, що ОСОБА_7 , разом з іншими невстановленими особами імовірно здійснюють незаконне зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовленого пального шляхом використання транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 ».

У ході обшуку, транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 » проведеного 23.12.2024, виявлено та вилучено:

1.протокол перевірки технічного стану транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_3 та поліс страхування на вказаний автомобіль (страхувальний ОСОБА_8 ), всього на 2 арк.;

2.копія заяви на переміщення пального ТОВ «Імперіал Авто» на 1 арк.;

3.клопотання про відкладення слідчої дії допиту свідку, заявник ОСОБА_8 на 3 арк.;

4.виписка з мед. картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 на 1 арк.;

5.копія договору оренду транспортного засобу №07.1-08/23 між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Імперіал Авто» з актом приймання передачі до нього, всього на 4 арк.;

6.повідомлення про прийняття працівника на роботу ТОВ «Імперіал Авто» - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 1 арк.;

7.ТТН на відпуск нафтопродуктів від 01.03.2024 (перевізник ФОП ОСОБА_10 ) на 3 арк.;

8.поліетиленовий файл із ТТН щодо перевезення пального (ФОП ОСОБА_7 ), всього на 309 арк.;

9.транспортний засіб Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про його реєстрацію та ключі від нього.

10.пластикова ємність об`ємом 3000л синього кольору, до якого підєднано насос, лічильник та пістолет для відпуску пального.

Власником та користувачем вилучених товарно-матеріальних цінностей є ОСОБА_11 .

Слідчий суддя звертає увагу на те, що в рамках провадження слідчим суддею вже накладався арешт на вказане майно, проте ухвалою Одеського апеляційного суду таку ухвалу слідчого судді було скасовано та постановлено ухвалу про повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків із строком для їх усунення в 72 години.

Після чого, прокурор, усунувши недоліки клопотання, своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучена під час обшуку пластикова ємність об`ємом 3000 л синього кольору, до якої підєднано насос, лічильник та пістолет для відпуску пального імовірно є засобом вчинення кримінального правопорушення, потребує експертного дослідження для підтвердження/спростування обставин, які підлягають доказуванню в рамках вказаного кримінального провадження, а тому потребує збереження на даній стадії досудового розслідування та підлягає арешту.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучена під час обшуку пластикова ємність об`ємом 3000л синього кольору, до якої підєднано насос, лічильник та пістолет для відпуску пального була визнана детективом речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідно до постанови детектива, так як вона відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучена під час обшуку пластикова ємність об`ємом 3000л синього кольору, до якої підєднано насос, лічильник та пістолет для відпуску пального відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, може бути засобом для вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вищевказане вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вказане вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що на даний час триває досудове розслідування, встановлюються факти можливого зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовленого пального, а вищевказане майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження, потребує огляду та дослідження, відповідно до чого доцільним є накладення арешту на вилучене майно.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що у випадку, якщо після огляду та експертного дослідження майна в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого під час обшуку майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Відносно накладення арешту на вилучені під час обшуку: документи та транспортний засіб, слідчий суддя прийшов до наступного.

Як вже зазначалося слідчим суддею, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України проводиться за фактами, зокрема, здійснення незаконного зберігання з метою збуту, незаконного транспортування з метою збуту, а також незаконного збуту незаконно виготовленого пального.

Прокурором не наведено яким критеріям речових доказів відповідають вилучені під час обшуку: документи та транспортний засіб, необґрунтовано необхідність накладення арешту на них, не визначено підстави та мету накладення арешту, із вказаним майном не призначено експертиз на предмет їх огляду, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Прокурором у клопотанні не було доведено відношення вказаного майна до кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що відсутня необхідність у арешті вказаного майна, а тому у цій частині клопотання слід відмовити та повернути вилучене майно.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для часткового накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на наступне майно, вилучене 23.12.2024 року у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 », а саме на:

-пластикову ємність об`ємом 3000л синього кольору, до якої приєднано насос, лічильник та пістолет для відпуску пального.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Тимчасово вилучене майно, а саме:

-протокол перевірки технічного стану транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_3 та поліс страхування на вказаний автомобіль (страхувальний ОСОБА_8 ), всього на 2 арк.;

-копію заяви на переміщення пального ТОВ «Імперіал Авто» на 1 арк.;

-клопотання про відкладення слідчої дії допиту свідку, заявник ОСОБА_8 на 3 арк.;

-виписку з мед. картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 на 1 арк.;

-копію договору оренди транспортного засобу №07.1-08/23 між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Імперіал Авто» з актом приймання передачі до нього, всього на 4 арк.;

-повідомлення про прийняття працівника на роботу ТОВ «Імперіал Авто» - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 1 арк.;

-ТТН на відпуск нафтопродуктів від 01.03.2024 (перевізник ФОП ОСОБА_10 ) на 3 арк.;

-поліетиленовий файл із ТТН щодо перевезення пального (ФОП ОСОБА_7 ), всього на 309 арк.;

-транспортний засіб Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про його реєстрацію та ключі від нього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути особі у якої воно було вилучено.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1