Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/776/24
Провадження № 1-кп/475/177/24
У Х В А Л А

24.12.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

особи, яка вчинила діяння ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього- ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Доманівка клопотання прокурора -начальника Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 05.06.2024 відносно особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. смт.Доманівка, Миколаївської області, громадянин України, учень 9 класу ліцею "Успіх" Доманівської селищної ради, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ,

за суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.06 2024 ,близько 19 години , неповнолітній ОСОБА_5 знаходився неподалік стадіону "30-річчя Перемоги", що розташований в с.Доманівка, вул.Космонавтів, Миколаївської області , коли між ним та ОСОБА_7 на грунті неприязних відносин, виник конфлікт.

У ході даного конфлікту у ОСОБА_5 виник протиправний умисел ,направлений на завдання удару ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 ,реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на завдання удару ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання , одягнув на голову мотошолом , наблизився до останньої,взяв її двома руками за голову та утримуючи таким чином, наніс один удар своєю головою в мотошоломі в голову, а саме лобову частину голови ОСОБА_7 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень.

Своїми діями неповнолітній ОСОБА_5 вчинив сіспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, а саме умисне завдання удару,який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд мкатері ОСОБА_6 терміном на 1 рік та обмеження його дозвілля щоденно з 21год. до 06.00 год наступної доби протягом року, а саме: відвідувати заклади відпочинку, розважальні заклади, а також залишати постійне місце проживання у зазначений час доби. Саме такий вид примусових заходів виховного характеру , на думку прокурора, є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 свою вину у вчиненні суспільно- небезпечного діяння визнав повністю і підтвердив, що в червні 2024р. у вечірній час, знаходячись біля стадіону в смт.Доманівка між ним та потерпілою ОСОБА_10 виник конфлікт. В ході сварки, потерпіла сказала в сторону неповнолітнього слова, які його обраили. У відповідь ОСОБА_11 одягнув на голову мотошолом, підійшов до потерпілої та вдарив її головою в голову, чим спричинив їй болю. У вчиненому кається, розуміє, що поступив неправильно.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердила обставини викладені у клопотанні і суду пояснила, що 02 червня 2024р. у вечірній час вона знаходилася біля стадіону в смт.Доманівка. В ході спілкування з ОСОБА_12 між ними виник конфлікт. Можливо вона сказала на адресу ОСОБА_9 образливі слова. Після чого ОСОБА_11 підійшов до неї і вдарив її головою, на якій був одягнений мотошолом, в область голови. Від удару вона отримала фізичну біль.

Допитана в судовому засіданні законний представник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_11 є її сином. Вважає, що син щиро кається в скоєному .Не заперечувала проти передачі сина під її нагляд, вважає, що може контролювати поведінку сина.

Захисник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Факт вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч. 1 ст. 126 КК України, крім його пояснень неповнолітнього ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні , також підтверджується дослідженими письмовими доказами, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження за № 0000030 від 05.06.2024р.;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопаорушення від 04.06.2024р., відповідно до якого ОСОБА_10 повідомила про спричинення їй фізичного болю ОСОБА_12 ;

заявою ОСОБА_6 про добровільну видачу працівникам поліції мотошолому;

протоколом огляду предмету від 05.06.2024р. , з фотозображеннями, яким зафіксований огляд мотошолому;

заявою ОСОБА_13 про добровільну видачу працівникам поліції медичної картки стаціонарно хворого, ренгенівський знімок;

ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду від 07.06.2024р. про накладення арешту на речові докази;

висновком експерта судово-медичної експертизи № 183-М від 18.06.2024р., згідно якого у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Діагноз ЗЧМТ СГМ при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався, так як обєктивними клінічними даними не підтверджений.

Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому суспільно- небезпечного діяння, в якому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України, а саме умисному завданню удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 , доведена повністю.

Вирішуючи клопотання , суд прийшов до висновку про необхідність застосування до останнього примусових заходів виховного характеру, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітнього має здійснюватись в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим і психологічним особливостям.

Так, відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС Доманівського РУЮ Миколаївської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння- 02.06.2024, останній не досяг шістнадцятидцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього кодексу.

Згідно з п.2, 3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до змісту п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2ст. 105 КК) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість;покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні приділяти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати.

З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме термін, який не може перевищувати досягнення особою повноліття.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку , особу неповнолітнього, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, його вік, стан здоров`я, зокрема, те, що останній на обліку у лікарів педіатра, нарколога та психіатра не знаходиться, не належить до категорії людей з обмеженими можливостями, має середній рівень розвитку, умови життя та виховання останнього, який проживає з батьками в належних житлово-побутових умовах.

Враховуючи умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_5 , його характеристику за місцем проживання та навчання, відношення до наслідків вчинення суспільно небезпечного діяння, суд приходить до висновку, що відносно нього доцільно застосувати примусовий захід виховного характеру, передбачений п.2 ч.2 ст.105 КК України у виді обмеження дозвілля та п.3 у виді передачі під нагляд матері строком на 1 рік , що є достатнім з огляду на характер вчиненого суспільно- небезпечного діяння та сукупність обставин, встановлених судом.

Застосовуючи примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля суд вважає за необхідне встановити особливі вимоги до поведінки неповнолітнього ОСОБА_5 , а саме : в період часу з 21 год. до 07-00 год. не залишати місце постійного проживання, розташовваного за адресою АДРЕСА_1 .

Речові докази розподілити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 22, 97,105 КК України, ст.ст.100, 370, 371, 372, 376, 395, 498,500,501, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні -начальника Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру за суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України- задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( за її згодою) та у виді обмеження дозвілля, а саме: щоденно не відвідувати заклади відпочинку, розважальні заклади, а також не залишати місце постійного проживання , розташованого за адресою АДРЕСА_1 - в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 встановити 1 (один) рік..

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.

Речові докази: - мотошолом інтеграл "CNHF Helmets", бувший у використанні ,який поміщено до спеціального пакету ХТН А461566, що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області повернути власнику ОСОБА_6

медичну документацію на ім"я ОСОБА_7 , карта стаціонарного хворого №727/1928, виписка з медичної карти амбулаторного хворого , епікриз, рентгенологічний знімок , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000030 від 05.06.2024 - залишити в матераілах кримінального провадження.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду від 07.06.2024р. на речовий доказ у виді мотошолома інтеграл CNHF Helmets.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1