Справа № 629/7223/23
Номер провадження 1-кп/629/52/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу,-

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.311, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до двох місяців, у зв`язку із закінченням 29.12.2024 зазначеного строку, посилаючись на наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення жодного доказу на підтвердження його винуватості не надано, вказували на недоведеність ризиків, зазначених прокурором, просили змінити запобіжний захід на інший більш м`який - цілодобовий домашній арешт, враховуючи наявність у ОСОБА_4 інвалідності, матері-інваліда, яка потребує його допомоги і догляду, оскільки інші члени сім`ї перебувають за межами України.

Згідно ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 та можливість зміни запобіжного заходу останньому, суд оцінює сукупність обставин, передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість обставин, що свідчать про вчинення обвинуваченим злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, у сфері обігу особливо-небезпечних наркотичних засобів, а саме незаконному виготовленні, зберіганні та збуту психотропних речовин та прекурсорів, вчинених повторно, а також утриманні місць для незаконного виробництва психотропних речовин, вчинених організованою групою, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, а також той факт, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, його соціальні зв`язки та репутацію, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема вірогідність переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Обставин, які були б вагомою підставою для зміни запобіжного заходу в даному судовому засіданні обвинуваченим та захисником не надано.

Суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому розмір застави обвинуваченому ОСОБА_4 не визначає.

Суд не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться обвинуваченим та його захисником, їх аргументи про те, що ОСОБА_4 має тісні соціальні зв`язки, є особою з інвалідністю, має матір-інваліда, яка потребує стороннього догляду і ряд захворювань на думку суду недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на обвинуваченого, у тому числі щодо вчинення інших кримінальних правопорушень та забезпечення його явки до суду, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочинів, які йому інкримінуються, та не стали для нього стримуючим фактором, тому в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконанні процесуальних рішень у справі та не можуть бути достатніми для спростування наявності ризиків переховування обвинуваченого від правосуддя, незаконного впливу на свідків та вчинення інших правопорушень.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вказаний висновок ґрунтується на тому, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою.

Виходячи із сукупності приведених обставин, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою до двох місяців, без визначення розміру застави, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Керуючись ст.177,178,181,182,331 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком до 15.02.2024, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому та захиснику, направити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_6