справа № 208/3808/25
провадження № 1-кс/208/1309/25
УХВАЛА

28 березня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000517 від 24.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із клопотанням, в якому просить накласти арешт на портативний відео реєстратор із відеозаписом на ньому.

До судового засідання прокурор та слідчий, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явилися, але подали заяви про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за їх відсутності. Власник майна також не з`явився до судового засідання.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що 24.03.2025 до ЧЧ Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області надійшло повідомлення поліцейського ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , про те, що 24.03.2025 спільно з працівниками ДВБ Донецької області, під час оформлення адміністративних матеріалів за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за ст. 130 КупАП відносно гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 останній будучи достовірно обізнаним, що поліцейські ВРПП Покровського РУП виконують функцію представників влади та є службовими особами, незважаючи на неодноразові попередження про караність його дій, наполегливо пропонував неправомірну винагороду в сумі 5000 грн. та 14000 грн. з метою не складання на нього адміністративного протоколу.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР під №0000517 від 24.03.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України: надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будьякої дії з використанням наданого їй службового становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, 24 березня 2025 року, в період часу з 10:38 год. по 10:55 год., слідчим СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області проведено огляд місця події, на території блок-посту АН-15 (Дніпро-Покровськ) Донецької області. Під час огляду, в поліцейського ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , вилучено портативний відеореєстратор (бодікамеру) Tecsar BDC-43-GWCP серійний номер DSJ_0000000_000000, який згідно акту №1 прийому-передачі матеріальних цінностей від 25.01.2024 передано ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, на якій зафіксована пропозиція надання неправомірної вигоди співробітникам поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області за не складення протоколу про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статями 130 КУпАП.

За таких обставин, вищезазначений портативний відеореєстратор (бодікамера) Tecsar BDC-43-GWCP серійний номер DSJ_0000000_000000, відповідно до статей 98, 110 КПК України визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, та відповідно до ч.2 ст.168, ч.7 ст.237 КПК України вважається тимчасово вилученим майном.

Підставою для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно є той факт, що вона є речовим доказом в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Підставою, у зв`язку із якою потрібно здійснити арешт майна, відповідно до положень ч.1 ст.170 цього Кодексу є те, що портативний відеореєстратор (бодікамера) Tecsar BDC-43-GWCP серійний номер DSJ_0000000_000000 - є майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину. Арешт вищезазначеного майна необхідно здійснити для запобігання можливостей його пошкодження, псування, знищення. Враховуючи, що вищезазначена цифрова нагрудна відеокамера відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та відповідно до п.1 ч.2 ст. 170, ч.3 ст. 170 КПК України необхідно здійснити накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони на користування вищезазначеним майном, а також заборони розпоряджатися таким майном призведе до пошкодження, псування, знищення вищезазначеного майна (зокрема відеозаписів на цифровій нагрудній відеокамері), або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Беручи до уваги вищезазначене, та те що портативний відеореєстратор (бодікамера) Tecsar BDC-43-GWCP серійний номер DSJ_0000000_000000 є речовим доказом, та має суттєве значення по кримінальному провадженню, а також, що незастосування заборони на відчуження вищезазначеного майна призведе до пошкодження, псування, знищення вищезазначеного майна (зокрема відеозаписів на цифровій нагрудній відеокамері), просить накласти арешт на зазначене майно.

Вивчивши клопотання, долучені до нього докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч.3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції дізнавача, яка довела обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовими доказами, та мають доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події 24.03.2025 майно, а саме: на портативний відеореєстратор (бодікамеру) Tecsar BDC-43-GWCP серійний номер DSJ_0000000_000000, з відеозаписом на ній, власником якої є ГУНП в Донецькій області, шляхом заборони його відчуження.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1