Провадження №1-кп/638/1196/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000908 від 02 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яхники, Лохвицького району Полтавської області, з вищою освітою, українця, громадянина України, одруженого, має малолітню дитину- доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює ФОП « ОСОБА_4 », інвалідності та хронічні захворювання спростовує, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше не судимого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст. 358 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , достеменно знаючи, що він взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 10 липня 2013 року, у зв`язку із чим йому було видано довідку № 65 у зв`язку із відсутністю бланків військових квитків офіцерів запасу від 13 серпня 2013 року де він перебуває на обліку по теперішний час.

Однак, точні дата та час та місце в ході судового розгляду не встановлені, ОСОБА_4 , достовірно знав, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений Порядком, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017, в якому також затверджена форма та реквізити з метою внесення недостовірних в п. 12 особливих відміток зазначеного документа, щодо незаконного набуття права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» а також п. 13 відміток про військовий облік, відбиток прямокутного штампу взяття на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 , виник умисел, спрямований на виготовлення підробленого документу за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій протиправний намір, направлений на виготовлення завідомо підробленого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 , відшукав невстановлену особу, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження, з якою вони узгодили зміст виконуваних функцій кожного, обговорили деталі виготовлення завідомо підробленого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_4 , надав невстановленій особі, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження, свої анкетні дані та фотознімок, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 12.07.2024, який він отримав його для подальшого використання.

У подальшому, ОСОБА_4 , точні дата та час в ході судового розгляду не встановлені, отримав від невстановленої особи, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження, завідомо підроблений документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке видано ІНФОРМАЦІЯ_4 12.07.2024, а саме Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_4 , 02.10.2024 близько о 09:05 за адресою АДРЕСА_3 під час оповіщення та перевірки заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 , пред`явив раніше вказане тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , тобто умисно використав завідомо підроблений документ, шляхом надання працівнику РТЦК підробленого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, достовірно знаючи, що цей документ підроблений.

Однак було встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1487 ІНФОРМАЦІЯ_7 не виконує персонально-якісний облік військовозобов`язаних, у зв`язку із чим штампу «взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 », який відповідно до висновка судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/30268-ДД від 16.10.2024, нанесений контактним способом за допомогою рельєфного кліше штампу. Окрім цього, раніше вказане тимчасове посвідчення підписане начальником Обласного Територіального Центру Комплектування в м. Харкові полковником ОСОБА_7 12.07.2024 року, хоча останній станом на дату підписання зазначеного документа був переведений з начальника ОТЦК на іншу посаду.

Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, а також як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений, ч. 3 ст. 358 КК України, тобто підробка документів за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він працює торговим агентом, має родину та маленьку дитину, має міцні соціальні зв`язки, тому ставиться до скоєного негативно. Він дійсно звернувся до невстановленої особи, надав свої дані, потім отримав посвідчення, розумів, що вона підробне, проте використав його, пред`явив працівникам ТЦК, які його зупинили 02 жовтня 2024 року зранку на проспекті Перемоги у місті Харків. Розкаювався у скоєному, вказав, що зробив висновки для себе, просив не карати суворо.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, а також як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений, ч. 3 ст. 358 КК України, тобто підробка документів за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має родину, малолітню доньку 28.12.2024 року народждення, офіційно працевлаштований.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст. 75,76 КК України.

Судові витрати необхідно стягнути з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід не обирався.

Позовні вимоги не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинанням менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Обраховувати іспитовий строк з 13 лютого 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму судових витрат на проведення судової технічної експертизи в розмірі 2785,65 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень 65 копійок) гривень.

Речові докази : диск з відеозаписами ( постанова про визнання речовими доказами від 11 листопада 2024 року)- зберігати з матеріалами кримінального провадження), тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 (постанова про визнання речовими доказами від 02 жовтня 2024 року)- зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Скасувати арешт покладений відповідно до ухвали від 07 жовтня 2024 року- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурорці негайно вручити копію вироку.

Повний текст вироку складений 13 лютого 2025 року.

Суддя ОСОБА_1