Справа № 461/252/25
Провадження № 1-кс/461/459/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчої відділу розслідування злочинів, учинених дітьми, слідчого управління ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави стосовно підозрюваного:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, студента 1 курсу НУ «Львівська Політехніка», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідча відділу розслідування злочинів, учинених дітьми, слідчого управління ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_7 звернулася до суду зі вказаним клопотанням, яке погоджене прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001205 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2024, за підозрою неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи з метою отримання грошової винагороди за рахунок незаконного збуту психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за допомогою багатоплатформового месенджера «Telegram» вступив у змову з невстановленою досудовим слідством особою, погодившись за матеріальну винагороду збувати надану йому психотропну речовину шляхом її розміщення у загальнодоступних місцях (розкладання закладок) на території м. Львова.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини з метою її подальшого збуту, неповнолітній ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим слідством час, однак не пізніше 08.01.2025, діючи за попередньою змовою групою осіб із неповнолітнім ОСОБА_4 , придбав, шляхом відшукання залишеної для них невстановленою під час досудового розслідування особою «закладки», особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP.

У подальшому, 08.01.2025 о 15:03 год, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи з метою отримання грошової винагороди за рахунок незаконного збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вул. І. Пулюя та вул. Трускавецької у м. Львові, а саме на розі огорожі зеленого кольору за географічними координатами 49.7991664 та 23.9939465, розмістив закопавши у землю заздалегідь розфасовану ними «закладку», в якій знаходилась раніше придбана особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,3206 г, для її подальшого збуту кінцевому покупцю.

Окрім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.01.2025, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи з метою отримання грошової винагороди за рахунок незаконного збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_4 , придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, шляхом відшукання залишеної для них невстановленою під час досудового розслідування особою «закладки».

Реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропної речовини з метою її подальшого збуту, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_4 , перебуваючи 15.01.2025 на території гаражного кооперативу у м. Львові, який знаходиться за географічними координатами 49.798219 та 23.997627, розмістив у дивані біля гаражів згорток замотаний у стрічку чорного кольору, всередині якого знаходився полімерний пакет із кристалічною речовиною світлого кольору всередині.

Вказаний згорток із кристалічною речовиною світлого кольору всередині був виявлений і вилучений під час проведення огляду місця події співробітниками Національної поліції України у той же день в період часу з 20:47 год по 21:17 год і, відповідно до експрес тесту «Syntetic Stimulant Reagent», містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, яку неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зберігали у згаданому місці з метою подальшого збуту.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У зв`язку із викладеним, 15.01.2025 неповнолітній ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

На наступний день, 16.01.2025, відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

У зв`язку з вище викладеним, а також з огляду на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, його значну суспільну небезпеку, а також на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вбачається необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, сторона обвинувачення вважає просить слідчу суддю визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400,00 грн, яка, на їх думку, буде достатньою для забезпечення виконання неповнолітнім підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив таке задовольнити.

Підозрюваний, його захисник та законна представниця у судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вважають, що орган досудового розслідування не довів існування ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, а у разі обрання слідчою суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просять визначити підозрюваному мінімальний розмір застави.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001205 від 10.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

15.01.2025 неповнолітній ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

16.01.2025, відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Львів, українець, громадянин України, студент 1 курсу НУ «Львівська Політехніка», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Щодо мети, підстав та необхідності застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слід зазначити таке.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на цьому етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними, на теперішній час, у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом затримання ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місця події;

- висновком експерта № СЕ-19/114-25/885-НЗПРАП від 14.01.2025, протоколами про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії - «спостереження за особою»;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_8 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

1) п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що неповнолітній ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного для втечі. Водночас суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину. Крім того слід врахувати, що підозрюваний ОСОБА_8 є неповнолітньою особою, який навчається у вищому закладі освіти, має певні соціальні зв`язки, а також не являється особою призовного віку, що у свою чергу дає останньому можливість вільно покинути терени України;

2) п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим фактом, що наразі ще не проведені всі заплановані у кримінальному провадженні слідчі дії, у тому числі обшуки, а відповідно не відшукані речі (у тому числі, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин), які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинення згаданих кримінальних правопорушень. Тому, у випадку застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування таких речей, може їх знищити, спотворити, приховати.

Окрім цього, слідча суддя враховує, що після затримання неповнолітнього ОСОБА_8 його було направлено до ІТТ № 4 ГУНП у Львівській області, яке знаходиться за адресою: м. Пустомити Львівського району Львівської області, вул. Шевченка, 1, де під час огляду неповнолітнього ОСОБА_8 у спідній білизні останнього було виявлено та вилучено 23 згортки, замотані у стрічку чорного кольору, всередині яких знаходилась кристалічна речовина;

3) п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на іншого неповнолітнього підозрюваного у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 шляхом його переконання, залякування чи схиляння до надання узгоджених показань, а також на ще невстановлених у даному кримінальному провадженні свідків. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить факт принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України), а неповнолітній підозрюваний ОСОБА_4 судом ще не допитаний, а свідки не встановлені;

4) п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Цей ризик обґрунтовується тим, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки та відповідні можливості, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності;

5) п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказаний ризик підтверджується тим фактом, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_8 є студентом 1 курсу НУ «Львівська Політехніка», ніде не працює, а отже не має постійного джерела доходу, у зв`язку із чим може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити нове кримінальне правопорушення.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідча у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчої у частині застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застави, слідча суддя зазначає таке.

Прокурор у судовому засіданні та слідча у клопотанні просять визначити підозрюваному заставу - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Виходячи зі встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідча суддя переконана, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд враховує, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_8 є раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Львові, навчається на 1 курсі НУ «Львівська Політехніка» та не працює.

За таких обставин, слідча суддя вважає, що визначена слідчою застава у розмірі 151400,00 гривень є завідомо непомірною для підозрюваного та може порушити права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_8 , враховуючи дані про його особу, вік, його майновий стан та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідча суддя вважає за можливе зменшити розмір застави до 30 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що у цьому випадку буде пропорційним щодо його особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного з урахуванням викладеного вище.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, тобто до 15 березня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі внесення застави у встановленому в цій ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , у разі внесення застави, такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, до 16.03.2025:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання, роботи;

- утриматися від спілкування з неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_4 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 17.01.2025 о 09:30 год.

Слідча суддя ОСОБА_9