Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/3900/24
Провадження № 1-кп/541/363/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 20 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001029 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новачиха Лубенського (Хорольського) району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одруженого, утриманців немаючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк якої неодноразово було продовжено і яка триває на теперішній час.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним на особливий період, у встановленому законом порядку 17 вересня 2024 року, пройшов медичний огляд та згідно довідки військово-лікарської комісії від 17.09.2024, визнаний придатним до військової служби на підставі Наказу Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».

17 вересня 2024 року, на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_4 вручалася під розписку повістка з визначеним терміном прибуття, а саме на 18 вересня 2024 року, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки до військової частини, для проходження військової служби за мобілізацією. ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відмовився отримувати повістку, про що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 в той же день був складений акт про відмову від отримання повістки. У зазначений час 18 вересня 2024 року без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, факти, викладені в обвинувальному акті, підтвердив та пояснив суду, що перебуває на обліку як військовозобов`язаний, пройшов медичну комісію, після якої йому вручали повістку, але він відмовився її отримувати та не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений у повістці час, оскільки вважає стан свого здоров`я незадовільним та таким, що не дозволяє йому бути призваним на військову службу. У вчиненому обвинувачений розкаявся. Крім зазначеного, ОСОБА_4 перерахував на рахунок Збройних Сил України грошову допомогу в розмірі 5000 грн, на підтвердження чого надав до суду квитанцію про переказ готівки на вказану суму.

Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були досліджені судом під час судового розгляду.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 17 вересня 2024 року солдата ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби.

Відповідно до повідомлення про кримінальне правопорушення від 18.09.2024 №5/7904 рядовий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним на особливий період, у встановленому законом порядку пройшов обстеження військово-лікарської комісії та визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я. 17.09.2024 р. рядовому ОСОБА_4 було повідомлено про відправку 18.09.2024 р. до складу військової частини НОМЕР_1 , але від отримання повістки він відмовився, про що був складений відповідний акт. В зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку до військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_4 не з`явився.

Згідно з актом від 17.09.2024 р. громадянин ОСОБА_4 відмовився від отримання бойової повістки на 01.00 год. 18.09.2024 року.

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироці, та його дії правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого. Інших обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, конкретні обставини провадження, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює. Той факт, що обвинувачений розкаявся у скоєному, добровільно здійснив благодійний внесок у розмірі 5000 гривень на підтримку Збройних Сил України, дають можливість суду прийти до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 336 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України. Також суд вважає, що призначення іншого більш м`якого покарання в період коли держава перебуває під небезпекою свого знищення та захоплення агресором є неможливим та буде розцінюватись іншими громадянами, як форма уникнення свого військового обов`язку.

Правові підстави для застосування відносно обвинуваченого положень ст.ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Оскільки суд призначає покарання у виді позбавлення волі та для забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, відповідно до вимог ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк покарання обраховувати з моменту затримання для доставки до установи виконання покарання.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною усною чи письмовою вимогою до слідчого, прокурора, суду у визначений час;

2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі Миргородського району Полтавської області;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи.

На вирок протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1