Провадження № 1-кп/470/21/25
Справа № 470/495/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , прокурора окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2022 року за № 0000373, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Поле Дубенського району Рівненської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, військовослужбовця, призваного на військову службу за мобілізацією, на момент вчинення кримінального правопорушення бойового медика 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2022 року близько 12 години ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді бойового медика 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , за наказом командира військової частини НОМЕР_1 №90 від 11 квітня 2022 року, перебуваючи у лісосмузі поблизу с. Червоний Яр Березнегуватської ТГ Баштанського району Миколаївської області, діючи в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.17 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прийнявши наказ начальника тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 роти морської піхоти старшого лейтенанта ОСОБА_7 про висування в складі підрозділу в район виконання завдань та прийняття участі в бойових діях за бойовим розпорядженням командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 №63/дск/КСП від 17 липня 2022 року, щодо прийняття участі в складі підрозділу у веденні наступальних дій в напрямку с. Велике Артакове, ОСОБА_9 , знищення противника та оволодіння рубежем, продовження наступу в напрямку с. Біла Криниця, Брускінське, знищення противника, зайняття рубежу та перехід до оборони зайнятого рубежу, а також сприяння наступу та прикриття лівого флангу 46 омбр, з метою продовження наступу в напрямку с. Біла Криниця, Брускінське, відкрито відмовився виконувати наказ начальника, що супроводжувалося усною відмовою та у подальшому 21 липня 2022 року письмовим рапортом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того показав, що на даний час він продовжує проходити військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 , у вчиненому щиро розкаявся.

Прокурор просив слухати справу без дослідження доказів.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти слухання справи без дослідження доказів.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. Обвинувачений правильно розуміє усі фактичні обставини провадження і немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.4 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем несення служби у військовій частині НОМЕР_1 характеризувався виключно позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією, на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка листом від 14 березня 2025 року просить суд призначити йому покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.п.72-81,103-104,148 т.1, а.с.19 т.2).

За даними досудової доповіді, наданої Дубенським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Рівненській області, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.п.21-25).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом встановлено з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.69 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На підставі зазначеного суд вважає, що три обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а дані про особу обвинуваченого, зокрема виключно позитивні характеристики з місця несення служби, дають можливість призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті обвинувачення, а саме 2 роки позбавлення волі, як того просили у судовому засіданні прокурор та захисник, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, ч.1 ст.58 КК України передбачає, що до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, може бути застосовано покарання у виді службового обмеження на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

В ході судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений є військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією, на даний час продовжує проходити військову службу, за місцем несення служби характеризувався позитивно, раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, тому суд, з урахуванням позиції прокурора та листа командира військової частини НОМЕР_3 від 14 березня 2025 року, дійшов висновку про можливість замість двох років позбавлення волі призначити обвинуваченому службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк, з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави двадцяти відсотків (а.с.19 т.2).

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.58 КК України замість 2 (двох) років позбавлення волі ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави двадцяти відсотків.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1