Номер провадження: 11-кп/813/2488/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000531, внесеному до ЄРДР 15.11.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 22.10.2024 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, а також продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційних скаргах, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 не погодились із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на наступне:

- клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою розглянуто без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , що є порушенням його права на захист, так як він через поганий стан здоров`я не міг приймати участь в судовому засіданні;

- ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення зовсім необґрунтовані та не підтвердженні будь-якими належними да допустимими доказами;

- судом не враховано, що ОСОБА_8 є людиною похилого віку з рядом хронічних захворювань, має постійне місце проживання, хвору дружину інваліда та тримається під вартою понад рік.

Посилаючись на викладені обставини, сторона захисту просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою засотувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи дану справу, зокрема питання про необхідність продовження тримання під вартою ОСОБА_10 , апеляційний суд враховує положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження, вбачається, що на розгляді в Малиновському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Проте, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, вчиненого умисно громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, його характеру, тяжкості та суспільної небезпечності, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, зокрема переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, враховуючи те, що ОСОБА_8 є колишнім співробітником СБУ та обізнаний про форми та методи діяльності правоохоронних органів, має значну кількість сталих зв`язків, зокрема із колишніми колегами та безпосередньо знайомий із свідками, а також те, що остаточне рішення по справі відносно ОСОБА_8 не прийнято, на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, при цьому свідки підлягають безпосередньому допиту судом, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків в зазначеному кримінальному провадженні.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що під час судового розгляду прокурор запевнив суд, що всі свідки вже допитані, отже на теперішній час ОСОБА_8 вважає, що даний ризик вже відсутній, колегія суддів відхиляє, оскільки обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в тому числі і кількість свідків, що підлягають допиту, визначає суд під час розгляду судового провадження.

Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, її збройним формуванням та створеній ними у м. Херсоні окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди Україні, систематичний та тривалий характер його діяльності, а також те, що така діяльність була усвідомленою та мала найвищий ступінь суспільної небезпеки, свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Щодо доводів апеляційних скарг про те, що судом, в порушення права на захист, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою розглянуто без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно реєстру судових рішень, ухвалою суду від 22.10.2024 року, у зв`язку з тим, що забезпечити доставку до суду обвинуваченого не представляється можливим, було вирішено провести судове засідання 22 жовтня 2024 року о 14 год. 00 хв. у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відео конференції між Малиновським районним судом міста Одеси та ДУ «Одеська виправна колонія (№14)».

Проте, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 відмовився виходити з камери, посилаючи на погане самопочуття, провести судовий розгляд за його участі в режимі відео конференції не надалось можливим.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачений не міг приймати участь в судовому засіданні через погіршення стану здоров`я, колегія суддів вважає, що із наданої стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду, довідки Медичної частини №14 від 06.11.2024 року не вбачається наявність таких хвороб, які би перешкоджали ОСОБА_8 брати участь в судових засіданнях суду 1-ої інстанції, як він на тому наполягав.

В судовому засіданні 22.10.2024 року вирішувалось клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та судовий розгляд проведений за участі захисника ОСОБА_9 , який висловив правову позицію сторони захисту та заперечував проти клопотання прокурора.

Тому, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції обґрунтовано здійснив розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартоювідносно ОСОБА_8 за відсутності обвинуваченого, який відмовився від участі в судовому засіданні.

Також, право на захист ОСОБА_8 забезпечено шляхом апеляційного перегляду ухвали суду за участі обвинуваченого та його захисника.

Разом із тим, колегія суддів приймає до уваги посилання обвинувачення, що він є людиною похилого віку та має постійне місце проживання, проте зауважує на тому, що зазначені обставини не свідчать про зменшення або відсутність встановлених вище апеляційним судом ризиків.

Водночас, твердження обвинуваченого про його незадовільний стан здоров`я враховуються апеляційним судом, однак вони не свідчать про неможливість його утримання під вартою, оскільки із наданої довідки медичної частини №14 вбачається, що ОСОБА_8 надається медична допомога в умовах тримання у ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» за його зверненнями.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000531 від 15.11.2022 року, продовжено строк дії запобіжного захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4