Справа № 201/1912/25
Провадження № 1-кс/201/743/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000323, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000323, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у м. Донецьку видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено незаконний «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські («органи державної влади ДНР») та силові органи.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно погодився прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) РФ.

Так, у січні 2017 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) громадянин України ОСОБА_5 , діючи в період збройного конфлікту, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на території м. Новоазовська Донецької області, за місцем дислокації в/ч НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де розташовано приміщення військкомату, за контрактом вступив до 3 батальйону, взводу «зв`язку» в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 армійського корпусу народної міліції «ДНР» (в/ч НОМЕР_1 ), на посаду зв`язний, отримав позивний « ОСОБА_6 », був забезпечений військовою формою одягу, особистим військовим спорядженням та засобами індивідуального захисту та пізніше отримав зброю автомат АК 74 та боєприпаси до нього, у кількості 30 одиниць. Під час несення служби ОСОБА_5 отримував грошове забезпечення в розмірі 15 000 рублів.

Перебуваючи у складі 3 батальйону, взводу «зв`язку» в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 армійського корпусу «народної міліції ДНР» (в/ч НОМЕР_1 ), з січня 2017 року по квітень 2019 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 приймав участь у бойових діях в районі н.п. Саханка Маріупольського району Донецької області на посадах: зв`язківець, стрілець, а саме забезпечував провідний зв`язок та управління між бойовими позиціями та пунктом керування свого підрозділу.

Надалі, 24.02.2022 президент рф оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього близько четвертої години ранку того ж дня зс рф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України. З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався, та діє і на теперішній час.

Усвідомлюючи вищенаведені обставини, після початку повномасштабного вторгнення зс рф на територію України, 26 лютого 2022 року громадянин України ОСОБА_5 з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Харцизька Донецької області, добровільно мобілізований до 113 стрілецького полку мобілізаційного резерву «ДНР» у 5 стрілецький батальйон на посаду командира окремого гранатометного взводу, та у подальшому, отримав військове звання лейтенант. Того ж дня ОСОБА_5 прибув до будівлі Донецької макаронної фабрики, розташованої за адресою: м. Донецьк, проспект Ілліча, буд. 111, де отримав військову форму та військові приналежності та був направлений до бойових позиції поблизу населених пунктів Олешки, Велика Олександрівка та Мала Олександрівка Херсонської області, де виконував обов`язки у складі 113 стрілецького полку «ДНР» на посаді командира окремого гранатометного взводу, а саме заступав на бойові позиції та виконував підготовку позицій для фортифікаційних споруд, перебував на чергуваннях.

Отже, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, керуючись ідеологічним мотивом, у період з січня 2017 року по 06.03.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької та Херсонської областей, вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та приймав участь у веденні бойових дій проти Збройних Сил України.

Крім того, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем незаконного збройного формування, створеного державою-агресором рф на тимчасово окупованій території Донецької області, починаючи з 07.03.2022, діючи умисно, добровільно, за власною ініціативою продовжив проходження військової служби у складі вище наведеного підрозділу.

З 07.03.2022 до грудня 2022 року (точну дату під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , займаючи посаду командира окремого гранатометного взводу 113 стрілецького полку «ДНР», перебуваючи поблизу населених пунктів Олешки, Велика Олександрівка та Мала Олександрівка Херсонської області, де отримав зброю АК 74 та боєприпаси до нього у кількості 120 одиниць, заступав на бойові позиції та виконував підготовку позицій для фортифікаційних споруд, перебував на чергуваннях, отримуючи при цьому грошове забезпечення у розмірі від 130 000 до 230 000 рублів.

Наприкінці грудня 2022 року, ОСОБА_5 було передислоковано на територію Донецької області, де він продовжив подальше проходження військової служби.

У зв`язку з реформуванням незаконного збройного формування, створеного державою-агресором рф на тимчасово окупованій території Донецької області військові частини т.зв. «днр» ліквідовано.

ОСОБА_5 включено до особового складу військовослужбовців НОМЕР_3 батальйону НОМЕР_4 окремого стрілецького полку в/ч НОМЕР_5 міноброни рф на посаду командира окремого гранатометного взводу, у званні старшого лейтенанта та направлено до АДРЕСА_2 , де він до жовтня 2023 року виконував бойові завдання з активної оборони захоплених населених пунктів.

У період з жовтня 2023 року по серпень 2024 року ОСОБА_5 перебував на бойових позиціях у н.п. Новодонецьке Волноваського району Донецької області, де здійснював позиційні бойові дій, виконував бойові завдання з активної оборони захоплених територій Волноваської району Донецької області.

У вересні 2024 року у зв`язку із проведенням оперативно - штабних заходів, 116 мотострілецький полк мо рф (в/ч НОМЕР_5 ) було скорочено та проведено реорганізацію вказаного підрозділу, у зв`язку із чим, ОСОБА_5 було переведено на посаду заступника командира роти мотострілецького батальйону НОМЕР_6 мотострілецької бригади мо рф (в/ч НОМЕР_7 ).

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради в умовах воєнного стану, 13.01.2025 ОСОБА_5 , у складі НОМЕР_6 мотострілецької бригади мо рф (в/ч НОМЕР_7 ) був направлений до АДРЕСА_3 , де дислокувались окремі підрозділи НОМЕР_6 мотострілецької бригади зс рф для участі у бойових діях проти ЗС України на вказаному напрямку.

18.01.2025, ОСОБА_5 , отримав бойовий наказ на зайняття та утримання бойових позицій поблизу н.п. Петропавлівка Волноваського району Донецької області для обладнання на налагодження зв`язку між командним пунктом та зайнятою позицією.

Під час переміщення на вказану позицію, потрапив під артилерійський обстріл та ураження, від чого був дезорієнтований та потрапив на позиції, які обороняли підрозділи Збройних Сил України. Близько 08.00 год. 18.01.2025 ОСОБА_5 потрапив в оточення та був взятий у полон, а його злочинну діяльність було припинено.

Крім того, з 15.03.2022 громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, добровільно, за власною ініціативою, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, приймав участь в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території України, з метою допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а також в збройних формуваннях держави-агресора рф.

Так, з 15.03.2022 до грудня 2022 року (точну дату під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , займаючи посаду командира окремого гранатометного взводу 113 стрілецького полку «ДНР», перебуваючи поблизу населених пунктів Олешки, Велика Олександрівка та Мала Олександрівка Херсонської області, де отримав зброю АК 74 та боєприпаси до нього у кількості 120 одиниць, заступав на бойові позиції та виконував підготовку позицій для фортифікаційних споруд, перебував на чергуваннях, отримуючи при цьому грошове забезпечення у розмірі від 130 000 до 230 000 рублів

Наприкінці грудня 2022 року, ОСОБА_5 було передислоковано на територію Донецької області, де він продовжив подальше проходження військової служби.

У зв`язку з реформуванням незаконного збройного формування, створеного державою-агресором рф на тимчасово окупованій території Донецької області військові частини т.зв. «днр» ліквідовано.

ОСОБА_5 включено до особового складу військовослужбовців НОМЕР_3 батальйону НОМЕР_4 окремого стрілецький полку в/ч НОМЕР_5 міноброни рф на посаду командира окремого гранатометного взводу, у званні старшого лейтенанта та направлено до АДРЕСА_2 , де він до жовтня 2023 року виконував бойові завдання з активної оборони захоплених населених пунктів.

У період з жовтня 2023 року по серпень 2024 року ОСОБА_5 перебував на бойових позиціях у н.п. Новодонецьке Волноваського району Донецької області, де здійснював позиційні бойові дій, виконував бойові завдання з активної оборони захоплених територій Волноваської району Донецької області.

У вересні 2024 року у зв`язку із проведенням оперативно - штабних заходів, 116 мотострілецький полк мо рф (в/ч НОМЕР_5 ) було скорочено та проведено реорганізацію вказаного підрозділу, у зв`язку із чим, ОСОБА_5 було переведено на посаду заступника командира роти мотострілецького батальйону НОМЕР_6 мотострілецької бригади мо рф (в/ч НОМЕР_7 ).

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради в умовах воєнного стану, 13.01.2025 ОСОБА_5 , у складі НОМЕР_6 мотострілецької бригади мо рф (в/ч НОМЕР_7 ) був направлений до АДРЕСА_3 , де дислокувались окремі підрозділи НОМЕР_6 мотострілецької бригади зс рф для участі у бойових діях проти ЗС України на вказаному напрямку.

18.01.2025, ОСОБА_5 , отримав бойовий наказ на зайняття та утримання бойових позицій поблизу н.п. Петропавлівка Волноваського району Донецької області для обладнання на налагодження зв`язку між командним пунктом та зайнятою позицією.

Під час переміщення на вказану позицію, потрапив під артилерійський обстріл та ураження, від чого був дезорієнтований та потрапив на позиції, які обороняли підрозділи Збройних Сил України. Близько 09.00 год. 18.01.2025 ОСОБА_5 потрапив в оточення та був взятий у полон, а його злочинну діяльність було припинено.

Згідно з ч.2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, -карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з ч.2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало в переході на бік ворога, вчиненому в умовах воєнного стану- карається на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 7 ст. 111- 1 КК України колабораційна діяльність, а саме добровільна участь громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території та збройних формуваннях держави-агресора - карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до відомостей з ТСЦ 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській обл. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, отримано інформацію щодо відсутності майна, яке належить ОСОБА_5 на праві власності.

Відповідно до Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, отримано відомості щодо наявності майна ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 .

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та проводити розгляд клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власника цього майна.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000323, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

07.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Доведено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.02.2025 №412461975 ОСОБА_5 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч.1 ст. 111 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_5 , окрім іншого передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Санкція ч.2 ст. 111 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_5 , окрім іншого передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_5 , окрім іншого передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000323, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025, на майно підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 111, ч. 7 ст.111-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на будинок за адресою: АДРЕСА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1