Справа № 953/2968/25
н/п 1-кс/953/2814/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000169 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про арешт майна, -

встановив:

10.04.2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000169 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, яким просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду у приміщенні ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 49, яке добровільно надане ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для огляду, а саме:

- банківську картку, виготовлену із пластику жовтого кольору, на лицьовій стороні картки мається напис чорного кольору «Ощадбанк», мікро-чіп та мається об`ємний напис « НОМЕР_1 » та «08/29, ОСОБА_5 », на задній стороні картки наявний напис чорного кольору «CVC 899» та «20 060450».

- мобільний телефон марки ТМ «VIVO» моделі «2015» у корпусі чорно-зеленого кольору, IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 , у якому відсутня сім картка оператора мобільного зв`язку.

Місцем зберігання арештованого майна прокурор просила визначити камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

Прокурор подала заву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідноп. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

З матеріалів клопотання вбачається, що ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000169 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України з обставин того, що 29.01.2025 до чергової частини Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 07.01.2025 невстановлені особи, під приводом благодійного збору на оригінальне зимове спорядження на екіпірування для НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони в соціальній мережі "Facebook", шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 3500 гривень, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду

26.03.2025 в період часу з 13:00 по 14:20 год під час проведення огляду у приміщенні ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 49, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав для огляду працівникам поліції належне йому майно, на яке прокурор просить накласти арешт у вказаному клопотанні.

Під час подальшого проведення огляду предметів, вищевказані речі були вилучені та поміщені до спеціального сейф-пакету із написом «Національна поліція України» № PSP1277228 із підписами учасників слідчої дії.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що майно вилучене 26.03.2025 в ході проведення огляду, прокурором повинно бути подане клопотання про його арешт не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

27 березня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане клопотання прокурора про арешт майна.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2024 клопотання про арешт майна повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання, які полягали у відсутності зазначення у матеріалах клопотання необхідних відомостей щодо власника майна для здійснення його належного повідомлення.

Вказану ухвалу слідчого судді отримано прокурором 09.04.2025 під розписку, усунуто недоліки та 10.04.2025 клопотання про арешт майна повторно подано прокурором через канцелярію суду.

Отже, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна подано прокурором у строки, визначені ч.5 ст.171 КПК України.

Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказаний у клопотанні мобільний телефон ТМ «VIVO» моделі «2015» у корпусі чорно-зеленого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 , у якому відсутня картка оператора мобільного зв`язку має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон, доведено значення вказаної речі для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в мобільному телефоні, а тому клопотання про арешт майна на мобільний телефон, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, в цій частині підлягає задоволенню.

На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даній частині клопотання.

Однак, відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна на мобільний телефон, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 114, ст. 132, ч. 4 ст. 173 КПК України, керуючись загальними засадами кримінального провадження, викладеними в ст. 7 КПК України, слідчий суддя, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, вважає необхідним зобов`язати слідчого, прокурора передати на відповідальне зберігання особі, у якої було вилучено зазначений в клопотанні мобільний телефон відповідно після здійснення його огляду із залученням спеціаліста (експерта), зняття виявленої інформації на електронних носіях експертом в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаній речі відповідно, для залучення до матеріалів кримінального провадження №0000169 включно, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна на мобільний телефон у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

В задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на банківську картку, виготовлену із пластику жовтого кольору, на лицьовій стороні якої мається напис чорного кольору «Ощадбанк», мікро-чіп та мається об`ємний напис « НОМЕР_1 » та «08/29, OLEH RESHOTKO», на задній стороні картки наявний напис чорного кольору «CVC 899» та «20 060450», слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки доказів того, що вилучена банківська картка має ознаки речового доказу, тобто є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження матеріали клопотання не містять. Вказана банківська картка не містять даних про рух грошових коштів.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи відсутність обумовлених критеріїв визначених ст. 98 КПК України та існуючого порушення норм процесуального права з питань доведення дієвості та необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту зазначеної в клопотанні банківської картки, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора в зазначеній частині, в зв`язку з його недоведеністю.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.

Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт банківської картки відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на вилучене у ході проведення огляду від 26.03.2025р. за адресою: АДРЕСА_1 , майно, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон марки ТМ «VIVO» моделі «2015» у корпусі чорно-зеленого кольору, IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 , у якому відсутня сім картка оператора мобільного зв`язку.

Мобільний телефон після зняття копії інформації, що міститься у ньому - повернути власнику на відповідальне зберігання.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1