Справа № 127/5761/23
Провадження №11-кп/801/192/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року,

якою задоволено подання органу пробації про скасування звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, та направлення ОСОБА_8 для відбування покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Подання провідного інспектора Вінницького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання мотивоване тим, що ОСОБА_8 засуджено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 року за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На виконання вироку суду, ОСОБА_8 20.12.2023 року поставлений на облік, йому роз`яснено умови та порядок відбування покарання з випробуванням, про що засуджений надав підписку, в якій зобов`язався виконувати покладені на нього обов`язки.

Разом з тим, під час перебування на обліку ОСОБА_8 систематично скоював адміністративні правопорушення, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, останнього двічі було попереджено про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання. Вказані факти свідчать, що засуджений ОСОБА_8 не бажає стати на шлях виправлення, що і стало підставою для направлення матеріалів щодо ОСОБА_8 до суду для вирішення питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

У судовому засіданні представник Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_9 подання підтримала з підстав зазначених у ньому та повідомила, що ОСОБА_8 дійсно під час перебування на обліку десять разів притягувався до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній двічі попереджувався про можливість скасування звільнення від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_10 повідомив, що матеріалами справи доведено, що засуджений систематично вчинює адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому не заперечував щодо задоволення подання.

ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні подання, повідомив, що його дійсно попереджали про недопустимість вчинення адміністративних правопорушень. Разом з тим, вказав, що дійсно скоював адміністративні правопорушення, проте з половиною винесених постанов він не згідний та має намір їх оскаржувати. За період перебування на обліку до кримінальної відповідальності не притягувався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року - задоволено подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання. Скасовано звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, застосоване вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023. Ухвалено направити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалене рішення мотивовано тим, ОСОБА_8 систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання та прийняття рішення про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання.

Вважає висновки суду про наявність законних підстав для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання за обставин, вказаних в поданні органу пробації та ухвалі суду, передчасними.

Зазначає, що в поданні відсутні дані про те, що вчинені ОСОБА_8 правопорушення носили характер насильницьких чи корисливих, а отже не доведено умову для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, що міститься в ч.1 ст. 166 КВК України, а саме те, що вчинені засудженим правопорушення свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Звертає увагу, що відомостей чи даних про ухилення ОСОБА_8 від явки до органу пробації матеріали особової справи не містять, а наявність інформації про адміністративні стягнення накладені на засудженого за адміністративні правопорушення не дає достатніх підстав вважати про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення.

Позиції учасників судового розгляду

У судове засідання засуджений ОСОБА_8 не з`явився з невідомих апеляційному суду причин, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Судовий розгляд здійснено за відсутності останнього, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища, а тому його часть не є обов`язковою.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, з підстав неаведених у ній, просив її задовольнити. Вказав, що останній раз розмовляв по телефону з ОСОБА_8 у січні, останньому відомо про апеляційне провадження, однак він більше не виходить на зв`язок, тому щодо проведення судового розгляду у відсутність засудженого поклався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вона відповідає вимогам ст.370 КПК України. Не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність засудженого, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища. Також вказав, що поведінка засудженого ОСОБА_8 , який двічі не з`явився у судові засідання, свідчить про затягування судового розгляду.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, дослідивши матеріали судового провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення у межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 15.11.2023 та направлений для виконання до Вінницького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області.

20.12.2023 ОСОБА_8 поставлено на облік Вінницького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, де йому було роз`яснено умови та порядок відбування покарання з випробовуванням, а також відповідальність за недотримання вимог ст.166 КВК України, а саме систематичне вчинення протягом перебування на обліку адміністративних правопорушень та невиконання обов`язків, покладених на нього судом.

За результатами проведеної бесіди ОСОБА_8 дав підписку про ознайомлення з умовами відбування іспитового строку та обов`язками, які він зобов`язується виконувати.

Після цього засуджений ОСОБА_8 , незважаючи на вказане вище попередження, десять разів притягувався до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративних стягнень, а саме: 04.02.2024 на ОСОБА_8 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400, 00 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП; 24.04.2024 - стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 30.05.2024 стягнення у виді штрафу за ч. 2 ст. 122КУпАП, 30.05.2024 стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, 30.06.2024 накладено стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 16.07.2024 за ст. 122-4 КУпАП накладено штраф, 16.07.2024 за ст. 124 КУпАП - штраф, 16.07.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП - штраф, 16.07.2024 за ст. 185 КУпАП - штраф, 06.08.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування траспортними засобами.

З копій постанов, які долучені до матеріалів подання, убачається, що вказані судові рішення набрали законної сили.

Також засудженого ОСОБА_8 20.12.2023, 04.06.2024 та 03.09.2024 письмово попереджали про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, і направлення для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, викладене свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 , незважаючи на відповідні письмові попередження органу пробації, систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, що є підставою для скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів зауважує, що при розгляді судом питань щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, суд має встановити, чи носили порушення засудженим покладених на нього обов`язків систематичний характер та чи свідчать ці порушення про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а також, чи були такі порушення умисними, тобто чи мав засуджений намір ухилитись від виконання обов`язків.

Так, відповідно до ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

У межах подання органу пробації, що розглядається, колегія суддів вбачає систематичність вчинення засудженим ОСОБА_8 правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення. При цьому для установлення факту систематичності вчинення адміністративних правопорушень немає значення, які саме правопорушення були вчинені засудженим, корисливі, насильницькі тощо та які стягнення накладено за їх вчинення.

Зрештою систематичне вчинення адміністративних порушеннь засудженим ОСОБА_8 , навіть якщо вони не є тяжкими, насильницькими чи корисливими, свідчать про відсутність прагнення до виправлення. Таким чином, безпідставними є доводи захисника про те, що в поданні відсутні дані про вчинення ОСОБА_11 адміністративних правопорушень, які б носили характер насильницьких чи корисливих.

Доводи апеляційної скарги про те, що відомостей чи даних про ухилення ОСОБА_8 від явки до органу пробації матеріали особової справи не містять, а наявність інформації про адміністративні стягнення накладені на засудженого за адміністративні правопорушення не дає достатніх підстав вважати про небажання ОСОБА_11 стати на шлях виправлення, на переконання колегії суддів, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, зважаючи на фактичні обставини даного провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала місцевого суду є законною, обґрунтовано та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, на підставі всебічно з`ясованих обставин провадження, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

Керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 166 КВК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4