Справа № 357/6394/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001274 від 05.04.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

з укладеною 18.12.2024 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,

установив:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Проте, 03.04.2024 приблизно 16 год. 18 хв. ОСОБА_4 перебував в торгівельному залі магазині «ZOO-ZOO-ZOO», що розташований за адресою: Київська область м. Біла Церква вулиця Нагірна, 17, де побачив на полиці вітрини мобільний телефон марки «HUAWEI P40 lite», в чохлі зеленого кольору, під яким знаходилась банківська картка «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , (платіжна карта «АТБ»), який належить продавцю вказаного магазину ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 вийшла до іншого приміщення та за його діями ніхто не спостерігає, із полиці вітрини викрав мобільний телефон марки «HUAWEI P40 lite», вартістю 4260 гривень, в чохлі зеленого кольору, вартістю 73 гривні 33 копійки, який поклав до кишені своєї куртки та вийшов з приміщення магазину.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4333 гривень 33 копійки.

Таким чином, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, 03.04.2024 близько 16 год. 18 хв. ОСОБА_4 перебував в торгівельному залі магазину «ZOO-ZOO-ZOO», що розташований за адресою: Київська область м. Біла Церква вулиця Нагірна, 17, де з вітрини викрав, належний продавцю магазину ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «HUAWEI P40 lite», який був в чохлі зеленого кольору, під яким знаходилась банківська картка «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , (платіжна карта «АТБ»), яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є офіційним документом.

В цей час, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки, з метою подальшого зняття грошових коштів з її рахунку.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, останній умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав банківську картку «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (платіжна картка «АТБ»), що належить ОСОБА_6 яка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Достеменно розуміючи, що банківська картка є чужим майном, а також усвідомлюючи, що на рахунку знаходяться грошові кошти, ОСОБА_4 привласнив вищевказану платіжну картку, належну ОСОБА_6 з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на рахунку цієї банківської картки.

Окрім цього, 03.04.2024 близько 16 год. 18 хв. ОСОБА_4 перебував в магазині «ZOO-ZOO-ZOO», що розташований за адресою: Київська область м. Біла Церква вулиця Нагірна, 17, де викрав мобільний телефон марки «HUAWEI P40 lite», в чохлі зеленого кольору, під яким знаходилась банківська картка «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , (платіжна карта «АТБ»), які належить потерпілій ОСОБА_6 .

Таким чином, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як викраденя офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тобто кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

18.12.2024 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні, також до матеріалів провадження долучено письмову заяву-згоду потерпілої ОСОБА_6 ..

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченій покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору на укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості та додатково зазначив, що матеріальна шкода йому відшкодована у повному обсязі, претензії матеріального характеру до обвинуваченого у неї відсутні, з умовами угоди ознайомлений, з мірою покарання згоден.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачена зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень , за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілою надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисний кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади та умисні кримінальні правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, неодруженний, раніше не судимий. Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» № 472 від 10.04.2024 обвинувачений не отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений не досяг пенсійного віку, не належить до осіб з інвалідністю.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, а саме як: привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та тяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, добровільне відшкодування завданого збитку, позицію потерпілого та його письмову згоду щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання у виді: штрафу в межах санкції ч.1 ст.357 КК України, позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, та призначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі зі звільненням її на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки суд вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема й позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.185, 357 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду від 18.12.2024 у кримінальному провадженні № 0001274 від 05.04.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 ..

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Згідно зі статтею 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 18 грудня 2024 року.

Нагляд за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Речові докази:

- виписку по банківському рахунку на ім`я ОСОБА_6 , відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Розетка», який розташований за адресою: Київська область м. Біла Церква вул. Нагірна, 17, який наявний на оптичному носії «CD-R» диск, чеки терміналу від 30.04.2024 в кілкості 7 штук - зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «HUAWEI P40 lite», зеленого кольору, ІМЕ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 разом із чохлом зеленого кольору, мобільний телефон марки телефоні марки «REDMI 9T» - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8