Кримінальне провадження №629/5968/23
Номер провадження 1-кп/629/36/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження №0000824 від 19.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова Харківської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , із неповною середньою освітою(7 класів), не працюючої, інваліда ІІ групи, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

19.08.2023, приблизно о 09:30 ОСОБА_4 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 прибули до будинку раніше їм знайомої ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з останньою стали вживати спиртні напої.

Знаходячись в приміщенні кухні вказаного будинку, цього ж дня, близько 16:00, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, обумовлений станом алкогольного сп?яніння останніх. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вийшли з вищевказаного будинку на подвір?я для з?ясування особистих стосунків та через незначний проміжок часу повернулися до нього, проте словесний конфлікт між ними продовжував тривати, під час якого у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, цього ж дня, приблизно о 16:30, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, діючи в результаті раптово виниклого умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , побачивши, що останній направляється в напрямку виходу з приміщення кухні, взявши зі столу кухонний ніж, підбігла до ОСОБА_7 та умисно нанесла один удар ножом в область живота потерпілого, спричинивши останньому одне проникаюче колото-різане поранення живота у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні живота зліва в боковій ділянці з ушкодженням по ходу ранового каналу шкіри, підшкірно-жирової клітини, м?язів живота, пасм великого чепця, всіх шарів стінки шлунку та всіх шарів стіни поперечно-ободової кишки, стінки портальної вени, клітковини заочеревинного простору, жирової та фіброзної капсули правої нирки, воріт правої нирки з ушкодженням кровоносних судин, з масивною синцевістю м?яких тканин по ходу ранового каналу і розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечне для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3. (к) та пункту 4.8. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Від отриманого тілесного ушкодження 19.08.2023 у період часу з 16:31 до 17:10, точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 помер на місці події. Причиною смерті потерпілого явилася гостра крововтрата, обумовлена вищевказаним проникаючим колото-різаним пораненням живота зліва з ушкодженням кровоносних судин, органів черевної порожнини і заочеревинного простору з внутрішньочеревною кровотечею.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала частково, надала покази, в яких вказала, що вона з ОСОБА_9 проживала у цивільному шлюбу майже 13 років, у них є спільна донька, на момент злочину їй було 1, 7 років. За час сумісного проживання чоловік постійно зловживав алкогольними напоями, одного разу мати його кодувала. Обвинувачена додала, що померлий постійно її бив, вона викликала поліцію та швидку. 19.08.2023 року вони з чоловіком відправились до її тітки ОСОБА_8 в с.Бунакове, куди поїхали святкувати свято та випили там по пару рюмок горілки приблизно за хвилин 15, дитина в це час спала. Потім ОСОБА_7 сказав, що відправиться на рибалку та поїхав, а вона, донька і ОСОБА_8 залишись. ОСОБА_4 вказала, що вони з тіткою продовжили вживати спиртні напої, випили десь декілька чарок, в цей час дитина була з ними. Додала, що через деякий час їй зателефонували з будинку, де продають спиртне, і сказали, що вона винна 500 грн, бо її чоловік взяв два літра горілки, два літра пива та тараньки на 500 грн, вона попрохала більше нічого не давати йому. Потім з номера куми зателефонував ОСОБА_10 та почав її ругати та питати, де вона є, на що вона сказала, що залишалась там, куди привіз. Чоловік сказав, що він приїхав до додому з кумом ОСОБА_11 , кумою ОСОБА_12 та їх дитиною, на що вона сказала, що викличе таксі та приїде зараз. Обвинувачена пояснила, що вона викликала таксі, приїхав таксист, але майже відразу приїхав і чоловік з кумовями. ОСОБА_4 вказала, що вони приїхали пяні, ОСОБА_7 почав сварити таксиста та ображати її, таксист поїхав, а вона, ОСОБА_11 , чоловік та ОСОБА_12 сіли за стіл далі святкувати. Через деякий час чоловік покликав її в коридор і сказав, щоб взяла ще горілки, але вона відмовилась. Обвинувачена зазначила, що з ними не пила, приглядала за дітьми. Згодом кум та її чоловік вирішили прилягти відпочити. ОСОБА_7 періодично вставав, приходив та випивав чарку, він її ображав та вона почала ображати у відповідь. ОСОБА_4 пояснила, що померлий намагався її вдарити постійно, зловив в коридорі, де нікого не було, та почав її бити та вимагати, щоб вона пішла з ним та взяла в борг ще алкоголю, бо йому не дадуть, на що вона знову відмовилась, оскільки гроші потрібні на лікування доньки. Обвинувачена зазначила, що пішла за стіл, думала, що чоловік заспокоїться, однак згодом він вийшов з кімнати та вдарив її кулаком в обличчя та вона упала на дитину. ОСОБА_4 вказала, що злякалась, підірвалась та взяла перше, що попалось под руку. Чоловік зробив декілька кроків назад, а вона за ним. Коли ОСОБА_7 повернувся та замахнувся рукою, щоб знов її вдарити, вона виставила руку вперед, щоб йому завадити. Обвинувачена додала, що вона не розуміла, що в неї в руці знаходиться ніж. В цей момент ОСОБА_7 опустив руки та почав присідати і коли вона опустила очі, то побачила в своїй руці ніж. ОСОБА_4 зазначила, що дуже сильно злякалась та почала кричати, що вона його вбила, потім схопила телефон та почала телефонувати до швидкої допомоги. Коли вона повідомила, що зарізала чоловіка, їй сказали не чіпати хворого та покласти подушку під голову і залишити його в спокої. Обвинувачена додала, що змусила всіх вийти на вулицю і чекати там на швидку допомогу. Швидка приїхала десь через годину, ОСОБА_7 помер до приїзду швидкої. Про те, що вдарила в живіт дізналася від слідчого. Підтвердила, що в ту хвилину померлий не ніс їй загрозу, вона нанесла удар ОСОБА_7 в живіт, перебуваючи в стані сп`яніння. Додала, що деякі моменти не памятає, раніше таке теж бувало, коли нервує, зазначила, що перебуває на обліку у психіатра.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий, суддя та суд встановлюють наявність чи відсутність фактів, обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 КПК України, докази визнаються допустимими, якщо вони отримані в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 86-89 КПК України, доказ визнається недопустимим, якщо він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та

законами України, міжнародними договорами у порядку невстановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Положення ст. 87 КПК України можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у разі істотного порушення прав і свобод людини.

За ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Вина ОСОБА_4 повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме показами потерпілої та свідків, зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України, та іншими доказами, а саме:

-рапортом старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_13 щодо розгляду заяви, зареєстрованої ЄО за №7464 від 19.08.2023 року(а.с.54, Том 1);

-рапортом старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_13 щодо розгляду заяви, зареєстрованої ЄО за №7470 від 19.08.2023 року(а.с. 55, Том 1);

-протоколом огляду місця події від 19.08.2023 року з фототаблицею за участю спеціаліста та власника ОСОБА_8 , відповідно до якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході огляду було виявлено кухонний ніж з речовиною бурого кольору, скляний стакан, скляну чарку, пляшку обємом 0,5 л Juertea з рідиною прозорого кольору, труп громадянина ОСОБА_7 та вилучено кухонний ніж з речовиною бурого кольору, скляний стакан, скляну чарку, пляшку обємом 0,5 л з рідиною прозорого кольору(а.с.56-63, Том 1);

- протоколом огляду трупу ОСОБА_7 від 19.08.2023 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , з фототаблицею(а.с.64-68, Том 1);

-постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 20.08.2023 року з квитанціями, відповідно до якої визнано речовими доказами: кухонний ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, скляний стакан, скляну чарку, пляшку об?ємом 0,5 л. з рідиною прозорого кольору, штани жіночі спортивні темно - синього кольору з червоними вставками, футболку жіночу світло - фіолетового кольору, по передній частині з написами та квітками білого кольору, які вирішено передати на зберігання до камери зберігання речових доказів Лозівського РВП(а.с.75, 89-90, 92, Том 1);

-копією ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.08.2023 року, якою накладено арешт на кухонний ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, скляний стакан, скляну чарку, пляшку об?ємом 0,5 л. з рідиною прозорого кольору, штани жіночі спортивні темно - синього кольору з червоними вставками, футболку жіночу світло - фіолетового кольору, по передній частині з написами та квітками білого кольору(а.с.91, Том 1);

-постановою про уточнення місця вчинення кримінального правопорушення від 23.08.2023 року, відповідно до якої правильним місцем вчинення кримінального правопорушення по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР №0000824 від 19.08.2023 за ч. 2 ст. 121 КК України вважати таку, як: «будинок АДРЕСА_2 »(а.с.99-100, Том 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.08.2023 року з диском за участю свідка ОСОБА_8 біля буд. АДРЕСА_2 (а.с.203, 205-207, Том 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.08.2023 року з диском за участю свідка ОСОБА_12 біля буд. АДРЕСА_2 (а.с.201, 208-210, Том 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.08.2023 року з диском за участю

свідка ОСОБА_11 біля буд. АДРЕСА_2 (а.с.204, 211-213, Том 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.08.2023 року з диском за участю ОСОБА_4 біля буд. АДРЕСА_2 (а.с.110А-110Б, Том 1);

-відповіддю на запит від 08.09.2023 року з копією карти виїзду швидкої медичної допомоги №417 від 19.08.2023 року, що сформована за результатом обслуговування громадянина ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.101-102, Том 1);

-висновком експерта №149 від 11.09.2023 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 виявляла ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує(а.с.103-106, Том 1);

-висновком експерта №17-297-МК/221-Лзт/23 від 19.09.2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи клаптя шкіри з раною з передньої поверхні живота зліва від трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при проведенні якої на клапті шкіри передньої поверхні живота є колото-різана рана, про що свідчить щілиноподібна форма, відносно рівні, добре зіставні краї ушкодження, лівий край - незначно скошений, протилежний - незначно підритий, стінки рани гладкі; верхній правий кінець гострокутний, нижній лівий - наближається до закругленого; в області нижнього кінця рани вбачається незначне осадження. Ця рана утворилась від дії плаского, гострокінцевого клинка колюче-ріжучого знаряддя який мав з одного боку ріжучий край, а з іншого боку заокруглений обушок, або обушок з невираженими ребрами(а.с.73-74, Том 1);

-висновком експерта №15-12/649-Дм/2023 від 02.10.2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа з таблицею, в результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа (об?єкти №№1,2), вилученого 19.08.2023 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 (як зазначено в постанові), встановлено наступне: - на клинку (об?єкт №l) знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в даних слідах, виявлені антигени В та Н. Статева належність крові не встановлена, у зв?язку з відсутністю в препараті клітинних елементів її, необхідних для даного метода дослідження. Таким чином, можна припустити, що дані сліди крові могли відбутися від будь-якої людини з груповою приналежністю крові В (III) з ізотемаглютиніном анти-А, що містить супутній антиген Н. Проте, антиген Н властивий, також, для групи крові О (I) з ізогемаглютинінами анти-А, анти- В, і враховуючи це, а такоє групову приналежність крові потерпілого громадянина ОСОБА_7 , можна припустити змішення слідів крові, в даному обєкті, від будь-якої людини з груповою приналежністю крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А та від будь-якої людини з груповою приналежністю крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від потерпілого громадянина ОСОБА_7 . Епітеліальні клітини, що містять ядра, на клинку ножа (об?єкт №1), не знайдені, на рукоятці (об?єкт №2) сліди крові не знайдені(а.с.96-98, Том 1);

-протоколом огляду відеозапису від 02.10.2023 року з диском, а саме ДВД - диску білого кольору марки «MEDIA DVD - R», на якому маються відеозаписи спілкування свідка ОСОБА_14 з ОСОБА_4 за дату 19.08.2023 за фактом спричинення ОСОБА_4 тілесного ушкодження ОСОБА_7 , від якого настала смерть останнього. Вказаний диск з вищезазначеною інформацією був наданий свідком ОСОБА_14 в ході допиту в якості свідка. При огляді диска встановлено, що на поверхні вказаного диска мається маркування у вигляді букв та позначок, а саме: «DVD - R 120 MIN 4.7 GB 16Х»(а.с.108-109, 202, Том 1);

-постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів

кримінального провадження від 02.10.2023 року, якою визнано речовими доказами два відео записи спілкування свідка ОСОБА_14 з ОСОБА_4 від 19.08.2023, які записані на DVD - R - диск марки «MEDIA» білого кольору, диск вирішено зберігати в матеріалах кримінального провадження(а.с.110, Том 1);

-висновком експерта №12-14/236-ЛЗ/23 від 09.10.2023 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи по матеріалам справи за фактом смерті громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з яким показання, які дала підозрювана ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту 29.08.2023 року в цілому не суперечать об?єктивним судово-медичним даним в частині ударного механізму утворення та локалізації у потерпілого ОСОБА_7 проникаючого колото-різаного поранення живота зліва, та суперечать тім відомостям, які вона відображає в ході відеофіксації слідчого експерименту, в частині способу спричинення потерпілому гр-ну ОСОБА_7 проникаючого колото-різаного поранення живота зліва, а саме необережного наштрикання останнього на ніж в момент його повороту обличчям до нападника(а.с.107, Том 1);

-висновком експерта №12-17/221-ЛЗт/23 від 09.10.2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при проведенні якої були встановлені наступні тілесні ушкодження:- одне проникаюче колото-різане поранення живота у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні живота зліва в боковій ділянці з ушкодженням по ходу ранового каналу шкіри, підшкірно-жирової клітини, м?язів живота, пасм великого чепця, всіх шарів стінки шлунку та всіх шарів стіни поперечно-ободової кишки, стінки портальної вени, клітковини зочеревинного простору, жирової та фіброзної капсули правої нирки, воріт правої нирки з ушкодженням кровоносних судин, з масивною синцевістью м?яких тканин по ходу ранового каналу і розвитком внутрішньочеревної кровотечі;Причиною смерті гр-на ОСОБА_7 явилася гостра крововтрата обумовлена вищевказаним проникаючим колото-різаним пораненням живота зліва з ушкодженнями кровоносних судин, органів черевної порожнини і заочеревинного простору з внутрішньочеревною кровотечею.Вказане проникаюче колото-різане поранення живота зліва утворилося незадовго до моменту настання смерті в період однієї події, в результаті ударної дії плаского, гострокінцевого клинка колюче-ріжучого знаряддя який мав з одного боку ріжучий край, а з іншого боку - заокруглений обушок і яким міг бути і клинок ножа наданий на експертизу, можливо в строк та за обставин вказаних в настановній частині постанови, та цим же клинком могло утворитися пошкодження на одягу потерпілого, про що свідчить однотипний характер ушкодження на тілі та пошкодження на одягу, іх розташування та однотипна орієнтація їх длиннників. Смерть гр.-на ОСОБА_7 настала на протязі перших хвилин або десятків хвилин з моменту утворення проникаючого колото-різаного поранення живота зліва, та відповідно ж на цьому протязі часу,до моменту втрати свідомості, і по мірі наростання об?єму крововтрати, останній міг здійснювати самостійні дії (вставати, ходити) в край обмеженому обсязі. В момент спричинення тілесного ушкодження потерпілий найбільш вірогідно був звернутий до нападника передньою або лівою передньо-боковою поверхнями тулуба. Область локалізації встановленого тілесного ушкодження доступна для дії власної руки. При судово-медичній експертизи крові трупа виявлено етиловий спирт у кількості 2,45%о, що відповідає його вмісту при алкогольному сп?янінні середнього ступеню і такий стан міг сприяти більш швидкому настанню смерті. Група крові 0 (I). За ступенем тяжкості проникаюче колото-різаного поранення і живота зліва з ушкодженням по ходу ранового каналу кровоносних судин і внутрішніх органів черевної порожнини ускладнене внутрішньочеревною кровотечею - це ТЯЖКЕ тілесне ушкодження, що небезпечне для життя, згідно пункту 2.1.3. (к) та пункту 4.8. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.(а.с.69-72, Том 1);

-листом начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про надання для огляду у судовому засіданні речового доказу, а саме: ножа кухонного, з руківям білого кольору, під порядковим номером 23/170 в книзі обліку речових доказів №733(а.с.239, Том 1).

У судовому засіданні 08.11.2023 року було допитано потерпілу ОСОБА_15 , яка пояснила, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_16 , він був старшим сином. Мати померлого зазначила, що син завжди був ввічливим та постійно телефонував їй, слухав її, про його бійки з іншими людьми не чула. ОСОБА_15 додала, що син був

засуджений за збут наркотиків та коли вийшов з вязниці, зустрів ОСОБА_4 , з якою її син ОСОБА_10 разом проживав сімєю без реєстрації шлюбу впродовж 12 років в с.Новоселівці. У сина ОСОБА_7 з обвинуваченою є дитина. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зловживали спиртними напоями, сходились та розходились неодноразово, коли випивали постійно сварились. Потерпіла пояснила, що кодувала сина від алкоголю, але він все рівно запив. Сварки в родині сина закінчувались часто бійками, ОСОБА_4 часом нормальна, часом ні. Потерпіла вказала, що обвинуваченій казала, щоб та до нього не лізла, однак та відповідала, що вбє чоловіка, як її мати, та навчить цьому дитину. ОСОБА_4 періодично викликала поліцію, зі слів ОСОБА_4 - син бив її, виганяв її з дому, забирав гроші, однак вона цього не бачила, однак вказала, що бачила на обвинуваченій синяки, на що син казав, що вона заслужила. ОСОБА_7 притягали до адміністративної відповідальності за насилля в родині. ОСОБА_15 вказала, що до трагедії її син та ОСОБА_4 були в запої, у звязку з чим вона поїхала до них і жила там два місяці, вони почали працювати і пороздавали борги. Однак, як пояснила потерпіла, за тиждень до трагедії вона поїхала від них. В п`ятницю поїхала, а наступної суботи, 19.08.2024 року, їй подзвонила невістка ОСОБА_4 і сказала, що вона зарізала її сина ОСОБА_16 . ОСОБА_15 вказала, що вона не повірила в це і зателефонувала сусідам, щоб перевірили інформацію, однак ОСОБА_10 та ОСОБА_17 були не вдома. Потерпіла зателефонувала невістці, там взяли слухавки і підтвердили сказане ОСОБА_4 , їй стало відомо, що вони в с.Бунакове у тітки обвинуваченої ОСОБА_8 , з якою вони періодично випивають. ОСОБА_15 разом з ще одним сином та невісткою поїхали забирати з с.Бунакове дитину. Коли вони приїхали, ОСОБА_4 кричала, що вона не хотіла, у неї з рота було чути запах алкоголю. Також, потерпіла зазначила, що ОСОБА_4 обливала її сина кипятком, вони билися часто між собою. ОСОБА_15 пояснила, що труп сина ОСОБА_7 не бачила, ходив дивився на нього його брат. Потерпіла додала, що участі в слідчих діях не приймала, тільки проводився допит.

У судовому засіданні 26.01.2024 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона є тіткою обвинуваченої. Зазначила, що 19.08.2023 року їй подзвонила ОСОБА_4 і напросилась в гості. Свідок вказала, що спочатку відмовила їй, а потім почула голос її дитини, за якою скучила і погодилась. ОСОБА_8 зазначила, що знає цю родину дуже давно, відносини у них були нормальні, ніколи не чула, щоб скандалили, однак ОСОБА_7 ображав ОСОБА_4 . Обвинувачена телефонувала і казала, що він її побив, вона хотіла від нього піти, але не пішла. Пояснила, що коли вони приїхали, ОСОБА_10 вже був напідпитку, вони посиділи трохи, вживали горілку, та обвинувачена з чоловіком почали сваритись. Потім ОСОБА_7 поїхав, а вони з обвинуваченою та дитиною залишились. Через деякий час ОСОБА_4 почала телефонувати ОСОБА_10 та питати, де він. Коли ОСОБА_7 приїхав, на ОСОБА_18 чекало вже таксі, але вона не поїхала. Чоловік ОСОБА_4 приїхав з кумовями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ще більше напідпитку. Свідок вказала, що посиділи і хлопці пішли спати. Ввечері ОСОБА_4 пішла будити ОСОБА_7 , повернулася плачучи, щока була червона. ОСОБА_8 додала, що вони сіли з ОСОБА_12 і ОСОБА_4 за стіл. Згодом вийшов ОСОБА_7 і пройшов повз них, обвинувачену він не чіпав, коли проходив і пішов в сторону виходу з будинку, жодної загрози для обвинуваченої він не ніс в той момент. ОСОБА_4 побігла за ним. Свідок вказала, що згодом побачила, що обвинувачена з ножем в правій руці та закричала, щоб вона кинула ніж. В це момент обернувся ОСОБА_7 і ОСОБА_17 штрикнула його ножем,куди саме свідок не побачила, поранений схватився за живіт. Після удару ОСОБА_4 ніж кинула, він був кухонний з білою ручкою, середній за розміром. Свідок додала, що після цього ОСОБА_10 впав, вона та ОСОБА_12 , а обвинувачена побігла викликати швидку та поліцію. Через деякий час ОСОБА_4 заскочила до кухні, сказала не чіпати пораненого і покласти подушку йому під голову. Свідок пояснила, що вона та ОСОБА_12 поклали подушку під голову пораненого. ОСОБА_8 вказала, що приблизно через хвилину ОСОБА_7 помер. Швидка приїхала десь через хвилин 40, жодної допомоги пораненому ОСОБА_17 не надавала. Також, свідок зазначила, що ніколи не чула, щоб обвинувачена бажала смерті чоловіку.

У судовому засіданні 26.01.2024 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_14 , який пояснив, що працює в виконавчому комітеті старостою Бунаківського старостинського округу. Зазначив, що сімю ОСОБА_7 і ОСОБА_4 знає, померлого знає

ще з дитинства, в молодості на нього люди не скаржились, але він два рази був судимий за наркотики, зловживав алкогольними напоями. Додав, що у ОСОБА_7 з обвинуваченою є дитина, ОСОБА_4 завжди дбала про дитину та господарство, пяною її ніколи не бачив, а померлий її бив та зраджував їй. Чи вживали померлий з обвинуваченою разом спиртні напої йому невідомо, про насильство ОСОБА_19 над чоловіком не чув. Свідок зазначив, що в другій половині дня 19.08.2023 року йому зателефонували, ОСОБА_20 чи ОСОБА_21 не памятає, і повідомили, що скоєно злочин за адресою: АДРЕСА_3 , у звязку з чим він сів в машину і поїхав перевірити. Коли він підїжджав, швидка звідки вже поїхала. Приїхавши туди, він поговорив з усіма присутніми та побачив тіло ОСОБА_16 та повідомив 102 про подію, проінформував також міського голову про злочин. Тіло ОСОБА_7 лежало на кухні, крові не було, на кухонному ножі середнього розміру були залишки крові, на одязі і в кухні крові не було. Свідок вказав, що поранення не бачив, зі слів обвинуваченої, вони сиділи за столом, прийшов ОСОБА_7 , почав її бити в голову і вона відмахнулась та вдарила в область живота ножем. ОСОБА_14 вказав, що потім він зайшов до будинку і зробив за згодою присутніх відеозапис. Додав, що ОСОБА_17 плакала, у неї був стрес, чи була вона в стані спяніння не знає, може щось і пила. Коли вже вийшли на двір підїхала поліція та прокуратура.

У судовому засіданні 28.02.2024 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_11 , який пояснив, що ОСОБА_4 -це його кума, його жінка хрестила її дитину, у якої порок серця. Родину ОСОБА_7 та ОСОБА_4 знає давно, померлий розповідав, що вони часто сварились, обвинувачена його обливала кипятком та била сковородою. Про випадки насилля ОСОБА_7 над ОСОБА_4 йому невідомо, як вони жили не знає, рідко до них їздив, один раз бачив, що померлий кидався на ОСОБА_18 та заступився за неї. Свідок пояснив, що 19 серпня 2023 року, він був вранці вдома, десь в обід приїхав до нього ОСОБА_7 з пивом та горілкою і запропонував поїхати забрати ОСОБА_4 з дитиною від ОСОБА_8 і поїхати на рибалку. ОСОБА_11 вказав, що він не хотів, але поїхав. Коли приїхали до ОСОБА_8 , таксі біля будинку не бачив, пояснив, що трішки випив і пішов спати, дружина пила пиво. Чи пили ОСОБА_10 і ОСОБА_17 не памятає, як вони дрались не чув. Зазначив, що його збудила дитина, яка сказала, що там бються. Коли він вийшов з кімнати, ОСОБА_10 вже лежав в кухні та коли підійшов, ОСОБА_7 вже закатив очі під лоба, ознаки життя не подавав, помер вже. Свідок зазначив, що на померлому не бачив тілесних ушкоджень, крові, ножа також не бачив. ОСОБА_11 вказав, що його дружина була в кімнаті, а ОСОБА_17 була на вулиці, телефонувала в швидку. Дружина повідомила, що обвинувачена підрізала чоловіка через борг. Свідок вказав, що він взяв дитину і відвіз до тестя, який живе недалеко, машину і дитину залишив там, а сам повернувся. Потім приїхала швидка, зафіксувала смерть, ОСОБА_10 помер до приїзду швидкої. Згодом приїхала поліція. Додав, що не чув, щоб ОСОБА_17 бажала смерті чоловіка.

У судовому засіданні 28.02.2024 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона кума ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , хрестила їх дитину, зазначила, що в родині відносини були не дуже, часто вживали спиртне, чи піднімав померлий руку на жінку не знає. Вказала, що ОСОБА_7 , коли був закодований від алкоголю, ходив ОСОБА_4 за горілкою. Свідок зазначила, що 19.08.2023 року до них заїхав ОСОБА_10 в обід, був напідпитку, і попросив поїхати забрати жінку з дитиною в с.Бунакове, яка перебуває у своєї тьоті, щоб відвезти додому, а потім поїхати на рибалку. ОСОБА_12 вказала, що вони поїхали в с.Бунакове, тьотю обвинуваченої вона перший раз бачила. Вони сиділи в будинку, ОСОБА_4 пила вино, скільки вона не знає. Пояснила, що її чоловік з ними не сидів, був в окремій кімнаті. В той день обвинувачена та померлий сварились та товкались, хто кого не бачила, але ОСОБА_7 застосовував насилля по відношенню до ОСОБА_4 . Свідок додала, що вона сиділа ззаду і не бачила нічого, вже потім почула, як ОСОБА_7 закричав, щоб ОСОБА_22 , викинула ніж. Чи була загроза життю ОСОБА_22 не знає, не бачила. ОСОБА_12 зазначила, що коли обернулась, ОСОБА_10 вже був на полу. Коли підбігла, він не балакав, очі були відкриті, вона їх закрила і почала плакати. Що було причиною сварки не знає, але скандали були у них часто. До приїзду швидкої ознак життя поранений не подавав, де була рана не бачила. Додала, що ніж з білою ручкою вона побачила потім, коли поліція вже приїхала.

Пояснила, що хто швидку викликав, не знає. До приїзду швидкої з тілом ОСОБА_7 ніхто нічого не робив, під голову нічого не підкладали.

У судовому засіданні 28.02.2024 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_23 , який пояснив, що працює фельдшером, пункт знаходиться в с.Тихопілля. Свідок зазначив, що влітку 2023 року був виклик в с.Бунакове, їхати з пункту в с.Бунакове хвилин 20. Коли він приїхав на виклик, його зустріла ОСОБА_4 , вона була схвильована, чи була в стані спяніння не памятає, сказала, що вони сиділи за столом, чоловік її вдарив та вона його зарізала. Свідок вказав, що в будинку він побачив тіло чоловіка, він лежав в хаті біля кочегарки, лежачи на спині, полусидячі відкинутий на спину, чи було щось під головою не памятає. Додав, що у померлого була рана, одне ножеве поранення в живіт лівіше, він констатував смерть і викликав поліцію. Чи є поранення померлого сумісним з життям сказати не може, знаряддя злочину не бачив. Свідок зазначив, що хто здійснив виклик швидкої не знає.

У судовому засіданні 19.03.2024 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_24 , який пояснив, що ОСОБА_17 -це його старша сестра, яка його виростила, піклувалась про нього, при ньому за ніж ніколи не бралась, спокійна та працьовита. Свідок зазначив, що ОСОБА_4 років в 7-8 отримала травму позвоночника та голови. ОСОБА_24 додав, що ОСОБА_10 постійно бив його сестру, рази три на місяць, коли випивав, вона від нього тікала, потім поверталась. Вказав, що ОСОБА_4 любила померлого, про заяви в поліцію йому нічого невідомо. Коли вони випивали вдвох сварок у них не було, сварились тоді, коли ОСОБА_7 пив один, іноді дралися, померлий бив ОСОБА_4 кулаками, а вона його сковорідкою. Ввечері 19.08.2023 року ОСОБА_17 зателефонувала йому та повідомила, що зарізала чоловіка, сказала, що тримала на руках малу, він почав лізти і вона схватила перше, що потрапило під руку, чим потім і вдарила. Свідок пояснив, що його сестра випивала алкогольні напої десь раз в місяць, до своєї дитини ОСОБА_17 ставилась добре, стан здоровя дитини гарний.

В ході судового розгляду також було проведено комплексну стаціонарну судову психолого-психіатричну експертизу. Згідно з висновком експерта №72, на даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих їй дій ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності чи недоумством не страждала.Виявляла ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності, та перебувала в стані простого алкогольного сп?яніння, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. 3а своїм психічним станом, ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час може самостійно реалізувати своє право на захист. Судовий експерт-психолог дійшов висновку, що ОСОБА_4 в момент інкримінованих дій не перебувала в стані вираженого емоційного збудження, фізіологічному афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання.

Оцінюючи, згідно вимог ст. 94 КПК України, всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, беручи до уваги оглянутий речовий доказ та допит потерпілої, свідків, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши подані докази, висновки експертиз, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Беручи до уваги докази в їх сукупності, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченої та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для задоволення клопотання сторони захисту та зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_4 скоїла тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Лозова Харківської області, громадянка України, із неповною середньою освітою(7 класів), не працююча, інвалід ІІ групи, маюча на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра перебуває з діагнозом Помірна розумова відсталість, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, на військовому обліку не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, беручи до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченої, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченогї до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченої неможливо без ізоляції від суспільства та таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, підстави для застосування ст. ст. 75,76 КК України відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.

20.08.2023 року ОСОБА_4 було затримано відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення №47/86.

21.08.2023 року на стадії досудового розслідування слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено на стадії судового розгляду.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченій ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, суд вважає за необхідне при винесенні вироку застосувати положення ст. 72 КК України, а саме ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до якої попереднє ув?язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цивільний позов у справі не заявлено.

У справі судові витрати, а саме витрати на залучення експерта відсутні.

У справі наявні речові докази, а саме: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, скляний стакан, скляна чарка, пляшка об?ємом 0,5л з рідиною прозорого кольору, штани жіночі спортивні темно синього кольору з червоними вставками, футболка жіноча світло фіолетового кольору, які передані до камери зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області; DVD - R диск марки «MEDIA», що зберігається в матеріалах кримінального провадження.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким

закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2023 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_25 був накладений арешт на майно, а саме на кухонний ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, скляний стакан, скляну чарку, пляшку об?ємом 0,5 л. з рідиною прозорого кольору, штани жіночі спортивні темно - синього кольору з червоними вставками, футболку жіночу світло - фіолетового кольору, по передній частині з написами та квітками білого кольору.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити в умовах ДУ Харківський слідчий ізолятор.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченої, відповідно протоколу затримання №47/86, а саме з 20.08.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув?язнення зарахувати у строк покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку день за день.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Скасувати арешт, накладений 21.08.2023 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_25 на майно, а саме на кухонний ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, скляний стакан, скляну чарку, пляшку об?ємом 0,5 л. з рідиною прозорого кольору, штани жіночі спортивні темно - синього кольору з червоними вставками, футболку жіночу світло - фіолетового кольору, по передній частині з написами та квітками білого кольору.

Речові докази у справі, а саме:

-ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, скляний стакан, скляна чарка, пляшка об?ємом 0,5л з рідиною прозорого кольору, штани жіночі спортивні темно синього кольору з червоними вставками, футболка жіноча світло фіолетового кольору, які передані до камери зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області - знищити;

-DVD - R диск марки «MEDIA», що зберігається в матеріалах кримінального провадження -залишити в матеріалах кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Згідно ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1