Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002741 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Конотопа Сумської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.409 КК України,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 і обвинуваченого на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.409 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, проходячи з 2 червня 2022 року військову службу під час мобілізації на посаді солдата резерву 47 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи в умовах воєнного стану, використав направлення його на лікування до шпиталю у м. Дніпро як привід і 22 листопада 2022 року, перебуваючи за місцем дислокації військової частини у АДРЕСА_2 , ввів в оману командування, що він убуває на лікування. Однак ОСОБА_7 на лікування не прибув, ухилившись від несення обов`язків військової служби в період з 22 листопада по 9 грудня 2022 року.

Крім того, 2 грудня 2022 року близько 21 години 38 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, закрив обличчя пов`язкою і зайшов у приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись у магазині, ОСОБА_7 , погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилось у демонстрації предмета, схожого на ніж, підійшов до касової зони, де перебувала касир ОСОБА_9 , яка сприйняла ці дії як загрозу для свого життя і відступила від касового апарату. В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що фізичний та психологічний спротив потерпілої подолано, відкрив касовий апарат, який є іншим сховищем, і взяв гроші в сумі 2 400 гривень, які складали денну заробітну плату ОСОБА_9 , якими розпорядився на власний розсуд.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2024 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 12.12.2024 включно без визначення розміру застави.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 вбачається, що він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів винуватості його підзахисного. Також вважає, що вказані в ухвалі суду ризики нічим не доведені.

19 серпня 2024 року ОСОБА_7 було видалено з зали судового засідання на весь час судового розгляду, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядалося без його участі, що є грубим порушенням права на захист. У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинуваченого до зали судового засідання з метою подальшої безпосередньої участі в судовому розгляді суд безпідставно відмовив.

Що стосується клопотання прокурора, то, на переконання захисника, вказані в ньому ризики необґрунтовані і не підтверджуються доказами. Потерпіла вже допитана судом, а свідки відсутні. Враховуючи ці обставини і те, що ОСОБА_7 нікому погроз не виказував, до останнього може бути застосований запобіжний захід у вигляді застави, оскільки тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не можуть бути достатньою підставою для тримання під вартою.

При цьому посилається на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якою ризик втечі зменшується зі сплином часу, проведеного під вартою (рішення у справі "Ноймайстер проти Австрії"), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, однак само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (рішення у справі "Дереджі проти Туреччини"), ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (рішення у справі "Яжинський проти Польщі").

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить конкретних вимог. Як вказує ОСОБА_7 , ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд постановив її за його відсутності, що прямо заборонено вимогами кримінального процесуального закону і порушує право на захист.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника на підтримку апеляційних скарг; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з тим, що не відпали ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, і що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційних скарг їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам захисника про відсутність обґрунтованої підозри та доказів на підтвердження вчинення його підзахисним кримінальних правопорушень. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, обізнаний про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, оскільки відповідними санкціями передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Взяв суд до уваги і дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, проживав у військовому містечку при військовій частині, де проходив військову службу за мобілізацією, не має власної сім`ї та утриманців, а відтак, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли бути стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки на даній стадії судового провадження. Обвинувачений обізнаний з анкетними відомостями потерпілої та свідків, з чого суд зробив висновок про наявність ризику можливого впливу на них з метою зміни своїх показань.

Ці обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані раніше ризики не зменшилися і виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Згідно з ч.1 ст.330 КПК України, якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2024, яка внесена в журнал судового засідання, ОСОБА_7 після неодноразових попереджень у зв`язку із порушенням порядку в залі судового засідання, образливими та нецензурними висловлюваннями на адресу прокурора і головуючого, непідкоренням розпорядженням головуючого було видалено з зали суду на весь час судового розгляду.

Захист обвинуваченого здійснював захисник ОСОБА_11 , у тому числі під час розгляду клопотання прокурора.

З огляду на ці обставини, а також поведінку ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції, за яку від двічі попереджався головуючим про можливість видалення з зали суду, підстав вважати, що, розглянувши клопотання прокурора за відсутності обвинуваченого суд порушив його права та вимоги кримінального процесуального закону, немає.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3