Справа № 344/3472/25
Провадження № 1-кс/344/1809/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП В Івано-Франківській області ОСОБА_6 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000679 від 13.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000679 від 13.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

12.11.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 13.11.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини, щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

У відповідності до ст. 12 КК України кримінального правопорушення передбачене ч. 1 ст. 115 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.11.2024, висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 206, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

14 листопада 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком до 09 січня 2025 року включно.

06 січня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 13.03.2025 року.

Цього ж дня слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , до 06 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

06.03.2025 закінчується строк запобіжного заходу у зв`язку з чим виникла необхідність вирішити питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених в ньому, просив клопотання задовольнити. Заставу, як альтернативний запобіжний захід просив не застосовувати.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки підозрюваний хворіє, часто звертається за медичною допомогою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

12.11.2024 ОСОБА_4 , затримано у порядку ст. 208 КПК України та 13.11.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

14 листопада 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком до 09 січня 2025 року включно.

06 січня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 13.03.2025 року.

06.01.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , до 06 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.02.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, а саме, до 13 квітня 2025 року включно.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст 115 КК України.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Зокрема на даний час не завершено проведення молекулярно-генетичної експертизи одягу підозрюваного, медико-криміналістичної експертизи. Після отримання вказаних експертиз, з урахуванням зібраних доказів у кримінальному провадженні необхідно визначитися з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 , вчинити процесуальні дії, пов`язані із закінченням досудового розслідування, здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту та потерпілому достатній строк для ознайомлення з ними, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Обставинами, які перешкоджали закінченню проведення судових експертизи раніше є те, що у експертних установ у зв`язку з великим навантаженням встановлена внутрішня черга огляду та проведення експертних досліджень, що унеможливлює отримання їх висновків у чотирьох місячний термін досудового розслідування.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме :

- п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від семи то п`ятнадцяти років та він усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, так як вони є родичами та проживають за однією адресою, шляхом погроз або умовлянь, змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Також підозрюваний може незаконно впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки проведення експертиз триває;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, обставини вчинення, те що злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, стан його здоров`я.

Обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 , на даній стадії досудового розслідування підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.11.2024, висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 206, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Злочини, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відносяться до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину який спричинив загибель людини, вважаю, що розмір застави слід не визначати.

Слідчим суддею не встановлені обставини для відмови у задоволенні даного клопотання, оскільки запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою до 13 квітня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13 квітня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1