Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 930/825/25
Провадження № 1-кс/930/207/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. м. Немирів

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання слідчої СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000103 від 04.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно , -

В С Т А Н О В И В :

До ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 03.04.2025 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. НОМЕР_1 ) жительки АДРЕСА_1 про те, що невідома особа шляхом вільного доступу із території належного їй домогосподарства 03.04.2025 скоїла крадіжку належного її велосипеда марки «Аіст» (Мінськ) синього кольору, який вона придбала у червні 2024 року за грошові кошти у розмірі 4000 грн.

Викрадений у ОСОБА_4 , велосипед марки «Аіст» (Мінськ) синього кольору виявлено та вилучено 03.04.2025 у ході огляду місцевості по вул. Павла Колісника в с. Степанівка Вороновицької територіальної громади Вінницького району.

У зв`язку з тим, що вищевказаний велосипед, відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК України є предметом кримінального правопорушення, постановою слідчого від 04.04.2025 він визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та 04.04.2025 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З метою забезпечення збереження вказаного речового доказу, необхідно накласти на нього арешт шляхом встановлення заборони на розпорядження даним майном особами, у володінні яких він перебуває до прийняття у провадженні кінцевого процесуального рішення.

Слідча СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просить клопотання розглянути без її участі, клопотання підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідно до ст. 107 ч.4 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали, якими слідча обґрунтовує заявлене клопотання, дійшов наступного:

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом чітко визначені підстави накладення арешту майна.

Зазначена слідчим мета застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження вказана як можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слід відмітити, що відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності, та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, та що подане клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

В свою чергу не накладення арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчої від 04 квітня 2025 року вищевказаний велосипед марки «Аіст» (Мінськ) синього кольору визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню № 0000103 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчої підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.36,131,132,167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджено з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на велосипед марки «Аіст» (Мінськ) вилучений 03.04.2025 під час огляду місцевості по вул. Павла Колісника в с. Степанівка Вороновицької територіальної громади Вінницького району Вінницької області та переданий 04.04.2025 на відповідальне зберігання власнику даного майна ОСОБА_4 з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу шляхом встановлення заборони особам, яким він переданий на відповідальне зберігання на його розпорядження (відчуження).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1