Єдиний унікальний номер 205/5241/24
1-кп/205/399/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/399/25 Справа № 205/5241/24
У Х В А Л А

15 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000064 від 10.01.2024 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, утриманців не має, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 23.02.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2024 вироку суду змінено в частині призначення покарання та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, заявили власне клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт. Своє клопотання обґрунтували тим, що обвинувачений ОСОБА_3 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце мешкання та реєстрації.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розглянувши клопотання прокурора, суд доходить висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктом 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що обвинувачений ОСОБА_3 , може переховуватись від суду або продовжити вчиняти злочини з огляду на таке.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які, відповідно до ст. 12 КК, належать до категорії нетяжких та тяжких злочинів, за які Законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК вказує те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

В той же час, з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, стадії судового розгляду, процесуальну поведінку сторони обвинувачення, яка тривалий час не забезпечує явку свідків у судові засідання, суд доходить висновку про відсутність будь-яких доказів наявності ризику того, що ОСОБА_3 буде здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, має місце мешкання та певні соціальні зв`язки.

Крім цього, судом також враховано тривалість розгляду цього кримінального провадження, стадію судового розгляду, тривалість утримання ОСОБА_3 під вартою та процесуальну поведінку сторони обвинувачення.

Відтак, суд вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України», № 40107/02, § 80, рішення від 10 лютого 2011 року, Суд зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Таким чином, суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання ОСОБА_3 винуватим, проте для запобігання встановлених ризиків та для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого достатнім буде застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити..

Керуючись ст. ст. 181, 195, 331, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 діб, тобто до 16 березня 2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з під варти, в залі суду, негайно.

Ухвалу суду про обрання запобіжного заходу направити для виконання до ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області для постановки ОСОБА_3 на облік, як особу, щодо якої обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора.

Ухвала суду є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1