Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1221/2025 У Х В А Л А
18.03.2025р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Херсонській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вишпіль Черняхівського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця «4 мотострілкового батальйону 109 стрілецького полку 1 армійського корпусу (до 2022 року - т.зв. «народная милиция») днр», посада - старший водій автомобільного відділення, в званні рядовий, раніше судимого, востаннє: 31.03.2009 Артемівським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 115, ч. ч. 2, 3 ст. 345, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі,
19.02.2025р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України. Того ж дня в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 37 (7962) від 19.02.2025 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України на 24.02.2025, 25.02.2025, 26.02.2025 в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. Для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.
Згідно повідомлення про підозру громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід, розуміючи факт збройного конфлікту, захоплення та подальшої окупації майже всієї частини Херсонської області зсрф, а також те, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону - цілісною і недоторканною, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлені час та дату, але не пізніше квітня 2022 року, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перейшов на бік ворога шляхом добровільного вступу на службу до незаконного збройного формування, після чого надавав безпосередню допомогу державі-агресору (російській федерації) та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України.
Так, не пізніше квітня 2022 року ОСОБА_6 , знаходячись на окупованій території Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану шляхом зайняття посади старшого водія автомобільного відділення 4 мотострілкового батальйону незаконного збройного формування 109 стрілецького полку 1 армійського корпусу (до 2022 року - т.зв. «народная милиция») днр» (далі - 109 СП 1 армійського корпусу днр).
Зайнявши вказану посаду, ОСОБА_6 щонайменше з квітня 2022 року до моменту деокупації правобережної частини Херсонської області, а саме до 11.11.2022, діючи в умовах воєнного стану, знаходячись на території смт. Калинівське Бериславського району Херсонської області, активно публічно сприяв реалізації плану держави-агресора щодо придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, проводив позасудові репресії над цивільними особами, приймав участь в їх нелегальних ув`язненнях, залишаючи цих осіб протягом усього часу ув`язнення без законодавчого захисту, примушував йти на негласну співпрацю, застосовував жорстоке поводження, утримуючи ув`язнених в нелюдяних умовах, тобто надавав російській федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
07 квітня 2014 року у м. Донецьк Донецької області створено псевдодержавне утворення - т.зв. «донецкую народную республику» (далі - «днр») і 11 травня 2014 року в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12 травня 2014 року проголошено про суверенітет «днр» на території Донецької області.
На виконання завдань силового блоку «днр» з квітня 2014 року на частині території Донецької області групами осіб, котрі здійснювали захоплення адміністративних будівель органів влади та правоохоронних органів області, після незаконного заволодіння зброєю та боєприпасами із зазначених будівель, утворено ряд незаконних збройних формувань, які увійшли до складу самопроголошеної «днр», зокрема - НОМЕР_1 стрілецький полк «нм днр», що підпорядковувався керівникам «днр».
У невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше квітня 2022 року, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, будучи залученим невстановленими досудовим розслідуванням особами до реалізації спільного плану на придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, встановлення та нав`язування політичного режиму російської федерації та переслідування цивільного населення з проукраїнською позицією, перебуваючи на території окупованої частини Херсонської області, діючи з прямим умислом, вступив на службу до незаконного збройного формування так званого « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаду старшого водія автомобільного відділення 4 мотострілкового батальйону.
При цьому, ОСОБА_6 , вступаючи до незаконного збройного формування так званого « ІНФОРМАЦІЯ_2 », був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.
«109 СП 1 армійського корпусу днр» має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, для його учасників введені військові звання, формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації, використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), мають воєнізований характер завдань та методів (здійснення збройного опору підрозділам Збройних Сил України й інших військових формувань України та мають для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю - автомати, бойові припаси (набої) та військову техніку.
Таким чином, «109 СП 1 армійського корпусу днр» являє собою формування, яке незаконно має на озброєнні придатну для використання вогнепальну та вибухову зброю.
Діяльність зазначеного не передбаченого законами України формування спрямована, у тому числі, на придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, встановлення та нав`язування політичного режиму російської федерації та переслідування цивільного населення з проукраїнською позицією.
ОСОБА_6 , перебуваючи у складі незаконного збройного формування «днр» отримав особисту вогнепальну автоматичну зброю невстановленого зразка, таким чином він надав згоду на проходження так званої «військової служби» у підрозділах незаконного збройного формування, створеного, підпорядкованого, керованого та фінансованого рф.
У невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше квітня 2022 року, ОСОБА_6 , приймаючи участь у діяльності незаконного збройного формування т.зв. «109 СП 1 армійського корпусу днр», за попередньою змовою з іншими особами, знаходячись на території Бериславського району Херсонської області, активно публічно сприяв реалізації плану держави-агресора щодо придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, проводив позасудові репресії над цивільними особами, приймав участь в їх нелегальних ув`язненнях, залишаючи цих осіб протягом усього часу ув`язнення без законодавчого захисту, примушував йти на негласну співпрацю, застосовував жорстоке поводження, утримуючи ув`язнених в нелюдяних умовах.
Починаючи з 09 березня по 11 листопада 2022 року, військовослужбовці різнорідних сил і з`єднань угруповання військ зс рф на Миколаївсько-Криворізькому напрямку, у тому числі стрілецьких полків «лнр» та «днр», повністю окупували територію Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, у тому числі проживали у їх будинках, залякували та нелегально ув`язнювали цивільних осіб, застосовуючи до них жорстоке поводження і погрози фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населених пунктів, проводили рейди по домоволодіннях.
Таким чином, військовослужбовці зс рф, які окупували та контролювали територію Калинівської селищної територіальної громади, розташованої на території Бериславського району Херсонської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права.
У невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше квітня 2022 року, військовослужбовець 4 мотострілкового батальйону « НОМЕР_1 СП 1 армійського корпусу днр» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу та брав активну участь у військових діях проти України.
ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям рф, тобто відповідно до ст.ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.
10 - 11 квітня 2022 року в першій половині доби (більш точну дату та час не встановлено), військовослужбовець рф ОСОБА_6 та ще сім невстановлених досудовим розслідуванням осіб, діючи за попередньою змовою між собою,будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою помсти за скарги потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до коменданта селища Калинівське на дії військових рф, в тому числі ОСОБА_6 , прибули за місцем мешкання потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 .
Знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, помітивши неозброєного потерпілого ОСОБА_7 , який в цей час перебував за зазначеною адресою, ОСОБА_6 наказав останньому підійти до нього.
Виконуючи вказаний наказ, ОСОБА_7 почав підходити до військовослужбовців рф, вимагаючи від них повернення раніше вилучених у нього речей. У свою чергу, наблизившись до потерпілого, ОСОБА_6 безпричинно застосував відносно останнього фізичне насильство шляхом нанесення одного удару прикладом автомата в ліве плече потерпілого, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (насильство) Конвенції.
Надалі, ОСОБА_6 зв`язав руки ОСОБА_7 стяжкою та, порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, віддав усний наказ іншим військовослужбовцям рф вивести його з подвір`я і помістити до автомобіля марки «ВАЗ 2115», тобто на затримання потерпілого, який участі у бойових діях не брав, а був цивільною особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, котра не бере активної участі у бойових діях та опинилася в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).
На виконання зазначеного наказу невстановлені досудовим розслідуванням військові рф у кількості 3 осіб затримали ОСОБА_7 , після чого перевезли на автомобілі марки «ВАЗ 2115» та ув`язнили його у приміщенні Калинівського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів Бериславського району Херсонської області, розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с-ще Калинівське, вулиця Шкільна, 104, де він утримувався в нелюдяних умовах впродовж однієї доби без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.
Після ув`язнення ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 11-12 квітня 2022 року, невстановлені військові рф за попередньою змовою між собою, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в господарському приміщенні захопленого закладу освіти за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с-ще Калинівське, вулиця Шкільна, 104, проводили допит потерпілого, під час чого безпричинно застосовували до нього фізичне насильство шляхом нанесення ударів кулаками рук в різні частини тіла, а також психологічне насильство, що полягало в імітуванні розстрілу шляхом приставляння до коліна потерпілого автомату та його перезаряджання.
На наступну добу, у невстановлені досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 12-13 квітня 2022 року, невстановлені військові рф у кількості чотирьох осіб вивезли потерпілого ОСОБА_7 з вищевказаного місця нелегального утримання без складання та надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення до його місця проживання, а саме до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Після застосування фізичного насильства медична допомога ОСОБА_7 не надавалась, що є порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.
У період ув`язнення ОСОБА_7 утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини, без штучного та денного світла, меблів, у тому числі ліжка для сну. Потерпілому надавали їжу та воду в обмеженій кількості. Також не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у відвідуванні вбиральні. Він піддавався вербальним погрозам позбавлення життя або заподіяння тілесних ушкоджень. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військові рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).
14 травня 2022 року у другій половині доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 разом з іншим невстановленим військовим рф, діючи за попередньою змовою між собою,будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою помсти за скарги дружини потерпілого до окупаційної військової адміністрації на дії військових рф, повторно прибули за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Зустрівши потерпілого ОСОБА_7 на подвір`ї, ОСОБА_6 безпричинно застосував до нього фізичне насильство, що виразилося в нанесенні трьох ударів прикладом автоматичної зброї в область голови та грудної клітини, від яких ОСОБА_7 впав на землю. У той час, коли потерпілий намагався захищатись від ударів та підвестись, ОСОБА_6 декілька разів вистрелив з автоматичної зброї під ноги ОСОБА_7 .
Надалі, ОСОБА_6 , взявши під пахви рук потерпілого, почав тягти його за господарську прибудову на території цього ж домоволодіння. З метою подолання будь-якого супротиву з боку останнього, ОСОБА_6 кинув ОСОБА_7 на землю, після чого наніс щонайменше 10 ударів руками по тулубу та обличчю. У цей час інший невстановлений військовослужбовець рф наніс щонайменше 3 удари ногами в область голови та різних частин тіла потерпілого.
Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_6 пішов до гаражу на території того ж домоволодіння, взяв амортизатор передньої вилки від мопеда, та застосував до потерпілого, який в цей час підвівся на ноги, фізичне насильство шляхом нанесення зазначеним предметом не менше 3 ударів почергово по обличчю, правій нозі та спині ОСОБА_7 , від чого потерпілий впав на землю.
Після цього, ОСОБА_6 разом з іншим військовим рф, діючи за попередньою змовою між собою, взяли ОСОБА_7 за руки та потягли його до господарського приміщення (майстерні) зазначеного домоволодіння, де вказані особи пригрозили потерпілому вбивством шляхом відрубування голови сокирою. Надалі ОСОБА_6 взяв металеву трубу та наніс по одному удару по голові та спині ОСОБА_7 , від чого потерпілий втратив свідомість. Коли ОСОБА_7 прийшов до тями, ОСОБА_6 здійснив дві короткі автоматні черги у стелю після чого пригрозив потерпілому повторним ув`язненням та позбавленням волі.
На звуки пострілів до місця події прибули інші невідомі військовослужбовці рф, які забрали ОСОБА_6 та іншого невстановленого військовослужбовця і поїхали у невідомому напрямку.
Внаслідок побиття ОСОБА_6 та іншим невстановленим військовослужбовцем зс рф потерпілого ОСОБА_7 , останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки, восьмого ребра зліва. Після застосування фізичного насильства медична допомога ОСОБА_7 не надавалась, що є порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.
Своїми діями ОСОБА_6 та інший невстановлений військовослужбовець рф порушили вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства), статті 147 (катування) Конвенції та статтю 75(2)(а) (a.2) (катування), (е) (погроза вбивством) Додаткового протоколу І.
Отже, ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме катуванні, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психічних (імітація страти) страждань нелегально ув`язненому ОСОБА_7 , нелюдському поводженні, яке виразилось в заподіянні фізичного болю цивільній особі, утриманні потерпілого в приміщенні непристосованому до перебування людей, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяних умовах) з метою примусити останнього надати інформацію, яка їх цікавила, та помститись за скарги на протиправні дії військових рф до окупаційної адміністрації; а також у відданні наказу на вчинення інших порушень законів та звичаїв війни, а саме на нелегальне ув`язнення цивільної особи ОСОБА_7 , котрий перебуває під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 27 (заборона насильства), 32 (катування), 147 (нелегальне ув`язнення, катування та нелюдяне поводження) Конвенції та статтю 75(2)(а) (a.2) (катування), (е) (погроза вбивством) Додаткового протоколу І.
Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що 19.02.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 37 (7962) від 19.02.2025 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України на 24.02.2025, 25.02.2025, 26.02.2025 в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. Для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.
Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території Донецької області.
Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на тимчасово окупованій території України та не з`являється на виклик слідчого без поважних причин, за умови його належного повідомлення про такий виклик. На підтвердження цього, слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 складений рапорт про неявку ОСОБА_6 до СВ УСБУ в Херсонській області за фактичним місцем розташування.
Крім цього, згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на території Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України. При перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 18.02.2025 ОСОБА_6 державний кордон України не перетинав.
У зв`язку із викладеним, 27.02.2025 в рамках кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВКР УСБУ в Херсонській області.
28.02.2025, в рамках кримінального провадження, підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук, здійснення якого доручено працівникам сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Херсонській області.
Поряд із цим наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність у якій підозрюється.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник не заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У випадку, якщо слідчий суддя прийме рішення про тримання під вартою особи, оголошеної в міжнародний розшук, після затримання такої особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.
На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи оголошена особа в міжнародний розшук (або перебуває на тимчасово окупованій території України).
Таким чином, слідчий суддя досліджує ці обставини в світлі конкретних обставин цієї справи.
Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19.02.2025р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України. Того ж дня в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 37 (7962) від 19.02.2025 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України на 24.02.2025, 25.02.2025, 26.02.2025 в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. Для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.
Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території Донецької області.
Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на тимчасово окупованій території України та не з`являється на виклик слідчого без поважних причин, за умови його належного повідомлення про такий виклик. На підтвердження цього, слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 складений рапорт про неявку ОСОБА_6 до СВ УСБУ в Херсонській області за фактичним місцем розташування.
Крім цього, згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на території Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України. При перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 18.02.2025 ОСОБА_6 державний кордон України не перетинав.
У зв`язку із викладеним, 27.02.2025 в рамках кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВКР УСБУ в Херсонській області.
28.02.2025, в рамках кримінального провадження, підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук, здійснення якого доручено працівникам сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Херсонській області.
Щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених
- ч. 2 ст. 111 КК України (особливо тяжкий злочин, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна),
- ч. 2 ст. 260 КК України (тяжкий злочин, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої),
- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України (особливо тяжкий злочин, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років).
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, характеру вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із переходом на бік ворога шляхом добровільного вступу на службу до незаконного збройного формування - так званого « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також із жорстоким поводженням з цивільним населенням; зважаючи на те, що підозрюваний, раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, перебуває на тимчасово окупованій території України, де продовжує займатись злочинною діяльністю; фактично вже вживає заходів, направлених на ухилення від явки до слідчого, прокурора та суду, у зв`язку з чим оголошений у розшук; зважаючи на те, що останньому відомі свідки його протиправних дій та інші фігуранти злочинної діяльності, за такого слід погодитись із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність у якій підозрюється, які в умовах оголошеного воєнного стану в Україні є більш ніж вагомим.
Таким чином запобігти вказаним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.
Керуючись ст. 183, 196 КПК України, -
Щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця кримінального провадження, розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1