Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/13881/24

Провадження № 11-кп/4815/373/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000593 від 27.04.2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не судимого, не одруженого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду завдану внаслідок злочинних дій у сумі 2000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судові витрати на правову допомогу в сумі 34 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

За вироком суду 26 квітня 2024 року, приблизно о 23 год. 10 хв., точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу закладу «Аладін», по вулиці Київська 40-А, що в місті Рівне, на ґрунті виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, умисно наніс кулаком правої руки один удар в область обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений покликається на незаконність і необгрунтованість судового рішення в частині стягнення з нього на користь потерпілого судових витрат на правову допомогу.

Вказує, що суд, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, мав би пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час відповідають критерію реальності таких витрат.

Однак, на думку обвинуваченого, судом не були об`єктивно з`ясовані обставини щодо стягнення з нього на користь потерпілого судових витрат на правничу допомогу в сумі 34000 грн., натомість обмежившись лише наведенням у вироку щодо обґрунтування розміру витрат поданого потерпілим касового ордеру, що свідчить про істотні порушення судом вимог матеріального і процесуального закону.

Вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу неспівмірна з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, критерієм реальності таких витрат.

Просить змінити вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2024 року в частині стягнення з нього на користь потерпілого судових витрат на правову допомогу в сумі 34000 грн.

Стягнути з нього на користь потерпілого судові витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

В решті вирок суду залишити без зміни.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вказує, що долученими до справи документами (договір з додатком до договору № 1, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 30000 грн.) щодо зазначення вартості послуг і переліку робіт, що входить у вартість, які були досліджені у суді першої інстанції доведено надання ОСОБА_8 правничої допомоги у суді першої інстанції та вважає, що розмір витрат, які підлягають стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 визначено судом першої інстанції правильно.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 не подавалось ні клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, ні заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, що відповідно до імперативних положень ч.5 ст. 137 ЦПК України позбавляє суд надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише дозволяється перевірити чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Повідомляє, що понесені ОСОБА_8 витрати за надання йому правничої допомоги в суді апеляційної інстанції становлять 10000 грн.

Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21.11.2024 року відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судові витрати, які понесені останнім в суді апеляційної інстанції.

18 березня 2025 року, до початку апеляційного розгляду, обвинуваченим подано заяву про зменшення суми витрат на правову допомогу.

Зазначає, що враховуючи предмет спору, незначну складність справи та незначний обсяг матеріалів, що потребували вивчення адвокатом, кількість підготовлених ним процесуальних документів, конкретні обставини справи, результат вирішення спору, сталість судової практики з відповідного питання, вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, заявлений відповідачем є неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, тому підлягає зменшенню.

Просить зменшити суму витрат на правову допомогу і стягнути з нього на користь відповідача 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, з заявленими змінами, потерпілого і його представника, прокурора, які заперечили при задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, з врахуванням заявлених змін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого з заявленими змінами, підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції судовий розгляд даного кримінального провадження відбувся у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, в апеляційній скарзі не оскаржується, відтак, апеляційною інстанцією вирок суду в цій частині не перевіряється.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, представником потерпілого ОСОБА_8 є адвокат ОСОБА_9 , який діяв на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, що не заперечується учасниками судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати, зокрема складаються з витрат на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений з адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Однак законодавством та з врахуванням усталеної судової практики визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правову допомогу (їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи).

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на таку допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не врахував належним чином зазначені вимоги законодавства та судову практику щодо вирішення питання відшкодування витрат на правову допомогу, не надав належної оцінки наявним у матеріалах кримінального провадження доказам щодо обсягу послуг адвоката, співмірності складності справи обґрунтованості та пропорційності розміру заявлених витрат, фінансового стану учасників справи, тощо, та не мотивував належним чином судове рішення, обмежившись лише висновком, що витрати, понесені на правову допомогу підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, оскільки вони доводяться відповідним касовим ордером, наданим потерпілим в засіданні.

За наведеного, вказані порушення є істотними, відтак, судове рішення в частині вирішення питання про стягнення судових витрат на правову допомогу не може вважатися законним, обгрунтованим і залишатись чинним, а тому підлягає скасуванню з призначенням у цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, відповідно апеляційна скарга обвинуваченого, з заявленими змінами, - частковому задоволенню.

Під час нового розгляду необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи учасників судового провадження з приводу судових витрат на правову допомогу, зокрема, і з врахуванням доводів сторони обвинувачення щодо понесених витрат при апеляційному перегляді оскарженого вироку, провести судовий розгляд відповідно до положень процесуального закону, за наслідком якого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419, КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням заявлених змін, задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000593 від 27.04.2024 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України в частині стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_8 судових витрат на правову допомогу скасувати і призначити у цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3