Номер провадження:1-кс/521/194/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суду м. Одеси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 06.11.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 114 -1 КК України, слідчий суддя

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 114 -1 КК України.

Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування у своєму клопотанні просить продовжити до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засідання підтримав клопотання, оскільки вважав мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на продовження найбільш суворого заходу, посилаючись на наявність ризиків.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання з доданими матеріалами, а також вислухавши думку учасників, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З клопотання вбачається наступне.

Так, відповідно до Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, який 15.03.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, який 21.04.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, який 22.05.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ХІ. Також, строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 , який 15.08.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № № 2500-IX. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №757/2022 від 16.11.2022, який 18.11.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №58/2022 від 06.02.2023, який 07.02.2023 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІХ. Законом затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року). Законом №3275-ІХ затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затверджений Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023. В подальшому строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затверджений Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, яким строк дії воєнного стану в України продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року до 14 лютого 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, який 06.02.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3564-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 13 травня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, який 08.05.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 11 серпня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024, який 23.07.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року до 10 листопада 2024 року.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Кабінету міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 затверджено «Положення про ОСОБА_7 », яким визначено:

Розділ 1 Загальні положення

п.3. Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності

п.4. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Утворення, реорганізація та ліквідація Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, Кримської республіканської, обласних, центральних міських, міських, міжрайонних, районних медико-соціальних експертних комісій та призначення і звільнення їх керівників визначається Положенням про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ та Положенням про Кримський республіканський, обласний, Київський та Севастопольський міський центр (бюро) медико-соціальної експертизи, які затверджуються МОЗ.

п.5. Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Розділ 2. Організація і склад медико-соціальних експертних комісій

п.1 Залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:

1) загального профілю;

2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Пенсійного фонду України, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники органів державної служби зайнятості та у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Розділ 3. Обов`язки та права комісій

п.11. Міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

-ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

-потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

-потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

-ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

-причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Розділ 3. Огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності

п.15. Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

п.17. Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

п.18. Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Голова комісії або керівник закладу охорони здоров`я у разі виявлення фактів зловживання службовим становищем, службового підроблення або службової недбалості під час направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності інформують у триденний строк про це правоохоронні органи.

Таким чином, голова та члени медико-соціальних експертних комісій в м. Одесі та Одеської області, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, на початку квітня 2024 роцу, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, однак не раніше листопада 2023 року, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 і невстановленою в ході досудового розслідування особою, біля КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62 та повідомив про можливість впливу на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» за неправомірну вигоду, щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації.

ОСОБА_4 будучи знайомим з ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 , працевлаштованою в КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на посадах провідного бухгалтера та офісного працівника, діючи з корисливих мотивів запевнив ОСОБА_8 та невстановлену в ході досудового розслідування особу про наявність міцних зв`язків в КУ «ООЦМСЕ» та обіцяв вплинути, шляхом надання неправомірної вигоди, на прийняття рішення членами медико-соціальних експертних комісій, щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації. В свою чергу ОСОБА_8 , повинен був забезпечити оформлення направлення на МСЕК за формою №088/о

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи з корисливих мотивів, в невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше листопада 2023 року, вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 , працевлаштованою в КУ «ООЦМСЕ», обумовивши при цьому суму неправомірної вигоди для членів комісій МСЕК у розмірі 800 доларів США, для прийняття останніми рішення щодо встановлення відповідних груп інвалідності.

Так, відповідно до заздалегідь обумовленого злочинного плану кожному з учасників, злочинної групи відводились наступні ролі у скоєнні кримінального правопорушення:

- роль невстановленої в ході досудового розслідування, полягала в підшукуванні осіб придатних до проходження військової служби у Збройних Силах України, які бажають уникнути мобілізації та в цілому проходження служби у Збройних Силах України, отримання від них грошових коштів та здійснення розподілу коштів між всіма учасниками злочинного плану.

- роль ОСОБА_4 , полягала в отриманні від ОСОБА_8 підготовленого пакету документів з направленням на МСЕК за формою 088/о на осіб, грошових коштів у розмірі 800 доларів США та передача вказаних документів і грошових коштів ОСОБА_9 , здійсненні комунікації з останнім та ОСОБА_8 у випадку виникнення проблемних питань пов`язаних з медичною документацією, узгодженні дати та часу прибуття осіб на комісію.

- роль ОСОБА_9 , полягала в отриманні від ОСОБА_4 грошових коштів та медичної документації та направлення на МСЕК за формою 088/о з подальшою передачею їх своїй дружині ОСОБА_10 та узгодженні дати та часу з ОСОБА_4 прибуття осіб на МСЕК.

- роль ОСОБА_10 полягала в отриманні від свого чоловіка ОСОБА_9 , грошових коштів та медичної документації та направлення на МСЕК за формою 088/о, реєстрації медичної документації, розподілу грошових коштів у сумі 800 доларів США між членами комісії МСЕК за для прийняття останніми рішення щодо встановлення відповідних груп інвалідності за грошову винагороду. Згідно з посадовими інструкціями ОСОБА_10 не мала доступу до медичних документів, в тому числі направлень на МСЕК за формою 088/о.

У подальшому, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 01.12.2023 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з попередньо встановленим діагнозом «Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Кризовий перебіг» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 29.12.2023, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 03.01.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_4

ОСОБА_4 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» області щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_9 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_10 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_10 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_9 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 03.01.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії обласного МСЕК №2 до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_12 та члени комісії ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в свою чергу того ж дня склали акт огляду МСЕК №134 від 03.01.2024 та винесли рішення про продовження ІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_11 на два роки.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про продовження ІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_11 на два роки.

Крім цього, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 27.02.2024 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з попередньо встановленим діагнозом «Дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст., декомпенсація, кризового перебіг, гіпертензійно-лікворний синдром середнього ступеня вираженості, часті кризові стани важкого ступеня. Наслідки ТІА 12.03.18г., 16.11.21р. Гіпертонічна хвороба 2-3 ст., 3 ст.,ризик 3. Церебральний атеросклероз. Хронічна церебральна венозна дисфункція. Гіпертензивне серце. СН 1. Розповсюджений остеохондроз хребта. Спондилоартроз. Хронічний правобічний радикуліт S1, стійкий больовий синдром, рефлекторно-тонічні порушення, порушення функції статики i динаміки хребта. ОД. Змішаний астигматизм високого ступеня. ОС. Змішаний астигматизм слабкому ступені. Ангіопатія судин сітківки 1-2 ст. МКЛ. Хронічний пієлонефрит. Хронічний простатит» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 01.03.2023, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 03.01.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_4

ОСОБА_4 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_9 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_10 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_10 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_9 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 12.03.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії Київській міжрайонній МСЕК до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_16 та члени комісії ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які в свою чергу того ж дня склали акт огляду МСЕК №677 від 12.03.2024 та винесли рішення про продовження ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_15 на один рік.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про продовження ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_15 на один рік.

Крім цього, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 13.06.2024 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з попередньо встановленим діагнозом «Двобічний коксартроз зправа ІІІ ст. зліва ІІ ст. Асептичний некроз голівки стегнової кістки зправа. Комбінована контрактура правого кулькового суглобу» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 22.06.2024, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 10.09.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_4

ОСОБА_4 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_9 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_10 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_10 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_9 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 10.09.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії Центральної міжрайонній МСЕК до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_20 та члени комісії ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які в свою чергу того ж дня склали акт огляду МСЕК №1624 від 10.09.2024 та винесли рішення про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_19 на один рік.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_19 на один рік.

Крім цього, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 26.07.2024 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з попередньо встановленим діагнозом «Посттравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. (ЧМТ, забій головного мозку, перелом потиличної кістки, субдуральна гематома - 2016р), з мікроознаками органічного враження ЦНС, лівобічною пірамідною недостатністю, стійким гіпертензіоно-лікворним синдромом з частими лікворо-динамічними церебральними кризами (середньо-тяжкий, тяжкий перебіг), вираженим вестибуло-тактичним та цефалгічним синдромами, судомний синдром з генералізованними судомними нападами, порушення когнітивних функцій (MMSE Органічний емоційно-лабільний розлад» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 26.07.2024, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 09.09.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_4

ОСОБА_4 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_9 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_10 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_10 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_9 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 09.09.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії Центральної міжрайонній МСЕК до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_16 та члени комісії ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які в свою чергу склали акт огляду МСЕК №1842 від 16.03.2024 та винесли рішення про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_23 на один рік.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_23 на один рік.

Так слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000809 від 06.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст.114-1 КК України.

11.11.2024 року відповідно до п.6 ч.1 ст.615 КПК України, ОСОБА_4 затримано.

11.11.2024 року слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

13.11.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

20.11.2024 року слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , ОСОБА_4 повідомлено зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст.114-1 КК України.

21.11.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, відносно ОСОБА_4 змінено раніше застосований на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2024 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11.01.2025 року із визначенням застави 425 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить 1,268,900 /один мільйон двісті шістдесят вісім тисяч дев`ятсот/ гривень.

06.01.2025 року постановою керівника Малиновської окружної прокуратури строки досудового розслідування було продовжено до 3-х місяців.

Підставою продовження строку запобіжного заходу є наявність обґрунтованої, на даному етапі, підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст.114-1 КК України, а також наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім обґрунтованої підозри висунутої ОСОБА_4 до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу містить посилання про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчиняти спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, свідчить наступне:

1. Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

2. Тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого він обґрунтовано підозрюється.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчиняти спроби впливати на свідка, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчинити інше кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчить наступне:

1. Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні корупційного кримінального правопорушення та має тісні зв`язки з правоохоронними органами, він може повторно здійснювати спроби впливу за неправомірну вигоду на орган досудового розслідування .

У зв`язку із тим, що не всі речові докази, на даний момент органом досудового розслідування встановлені, ОСОБА_4 безпосередньо або через інших осіб може знищити їх або змінити на свою користь, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) може впливати на показання свідків, з якими безпосередньо контактував при організації незаконного перетину державного кордону, знає їх у обличчя, особисті данні осіб та засоби зв`язку із ними вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість» передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчинених злочинів та наслідкам, які були завдані вчиненням злочинів. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Сукупність даних фактів свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення відносно інших осіб, чим вплинути на їх показання, а саме під час ознайомлення із додатками до матеріалів клопотання, в протоколах наявні анкетні дані свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики є належно обґрунтованими.

При цьому, прошу суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Слідчий суддя вважає слушними твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, працевлаштований, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», суд вважає необхідним та виправданим застосування на даній стадії досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Більш того, слідчий суддя в цьому контексті окремо зауважує на тому, що вимогами ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою).

Обмежень щодо застосування найбільш сурового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачених ч.2 ст.183 КПК України слідчим суддею під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В свою чергу, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Так, на переконання слідчого судді, з урахуванням обставин вчинення злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного із посяганням на основи національної безпеки України, його активну роль у ймовірному вчиненні вищезгаданого кримінального правопорушення, а також майновий та сімейний стан підозрюваного, слугують тими виключними випадками, які, на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_4 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів.

З огляду на вищезазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 425 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,

На переконання суду, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Керуючись ст.ст. 132,176,177,178,183,186,193,194,196,197,205, КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 06.11.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 34 /тридцять чотири/ дні, в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.02.2025 року.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - встановити у розмірі 425 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить 1,286,900 /один мільйон двісті вісімдесят шість тисяч дев`ятсот/ гривень.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 /два/ місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків підозрюваним, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний, звільняється з-під варти після внесення застави.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та іншим учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1