У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2024 року м. Ужгород
Прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що у не встановлений слідством дату та час, але не пізніше 05.08.2024, у ОСОБА_4 , жителя села Росішка, Рахівського району, Закарпатської області, виник умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації, через державний кордон України.
Для вказаних цілей, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, реалізовуючи їх спільний, протиправний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями, сприянням їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України, під час зустрічі запропонував начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ОСОБА_7 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_8 , надати 2000 доларів США з однієї особи, в якості неправомірної вигоди за здійснення безперешкодного переправлення даних осіб через Державний кордон України поза пунктами пропуску.
Проте, ОСОБА_8 розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 повідомив про вищевказані обставини своєму керівництву та до правоохоронних органів, та у подальшому діяв під їх контролем, спрямованим на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .
В подальшому, в період з 05.08.2024 року по 24.09.2024 року ОСОБА_4 реалізовуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення, в ході неодноразових зустрічей з ОСОБА_8 , неодноразово схиляв останнього, до вчинення протиправних дій по незаконному переправленні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , через державний кордон України поза межами пунктів пропуску до республіки Румунія, при цьому неодноразово пропонував неправомірну винагороду за вчинення ОСОБА_8 дій пов`язаних з використанням його службового становища.
На виконання вказівки ОСОБА_4 , 24.09.2024 року приблизно о 18:26 годині, ОСОБА_9 керуючи належним їй транспортним засобом марки «MITSUBISHI» моделі «PAJERO SPORT» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , приїхала до заздалегідь обумовленого місця, а саме: готельного комплексу «Рай у Фірцака», що в урочищі «Банський», на околиці с. Луг, Рахівського району Закарпатської області, де ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживали в одному з номерів на території даного готельного комплексу сісти на задні сидіння до вищевказаного автомобіля, за кермом якого перебувала ОСОБА_9 .
Виконавши вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , пересіли до вищевказаного транспортного засобу, де водій ОСОБА_9 , в супроводі ОСОБА_4 , який сів за кермо автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «108 CDI», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , виїхали в сторону с. Луг, для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак останні не встигли це зробити, оскільки їх було затримано працівниками поліції біля буд. №476 в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області.
Окрім того, 25.09.2024 року в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту, в с. Луг, Рахівського району, біля будинку №476, у порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_2 , під час вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
24.09.2024 року в проміжок часу з 19 годин 08 хвилин по 21 годину 20 хвилин слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_10 за адресою: Закарпатська обл., Рахівський район, с. Луг, біля адміністративного будинку №476 було проведено огляд місця події за участі наступних осіб: 1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_1 ; 2) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_2 ; 3) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_3 ; 4) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_4 .
В ході даного огляду було виявлено та вилучено наступні речі:
-мобільний телефон марки МОТО е-13, з наступними ІМЕІ 2 - НОМЕР_7 , 1 - НОМЕР_8 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_9 належні ОСОБА_6 , які упаковано в спеціальний пакет НПУ №CRI1123736;
-грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 100 Євро належні ОСОБА_6 , які упаковано в спеціальний пакет НПУ № СМІ123737;
25.09.2024 року вищевказані речі старшим слідчим ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 на підставі ст. 98 КПК України було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
25 вересня 2024 до Ужгородського міськрайонного суду подано клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
09 жовтня 2024 року копію вказаної ухвали було отримано прокурором Закарпатської обласної прокуратури для усунення недоліків.
Після проведення огляду вищевказані купюри разом з попереднім упакуванням запаковано до спеціального пакету НПУ №Р8Р1294611.
Також 09.10.2024 року вищевказані речі слідчим ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 на підставі ст. 98 КПК України було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
З урахуванням наведеного з метою збереження вилученого майна та грошей як речового доказу у даному кримінальному провадження, прокурор у клопотанні просить накласти на них арешт.
Прокурор ОСОБА_13 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рапортом слідчого ОСОБА_14 від 17.10.2024 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також з даного витягу слідує, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_9 ч. 2 ст. 332 КК України.
Згідно клопотання та долучених до нього матеріалів слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 мали намір незаконно переправити осіб, в тому числі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України.
24.09.2024 року в проміжок часу з 19 годин 08 хвилин по 21 годину 20 хвилин слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_10 за адресою: Закарпатська обл., Рахівський район, с. Луг, біля адміністративного будинку №476 було проведено огляд місця події за участі, в тому числі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки МОТО е-13, з наступними ІМЕІ 2 - НОМЕР_7 , 1 - НОМЕР_8 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_9 належні ОСОБА_6 , які упаковано в спеціальний пакет НПУ №CRI1123736; грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 100 Євро належні ОСОБА_6 , які упаковано в спеціальний пакет НПУ № СМІ123737.
Постановою слідчого ОСОБА_11 від 25.09.2024 року вилучене майно та гроші визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Прокурор ОСОБА_15 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про арешт вилученого майна.
Ухвалою слідчого судді від 01.10.2024 року клопотання прокурора повернуто прокурору, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Цього ж дня, вищевказані грошові кошти слідчим ОСОБА_10 на підставі ст. 98 КПК України було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене, вивчивши подане прокурором клопотання та додані до нього докази, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора, що тимчасово вилучене майно та гроші мають значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема вилучені грошові кошти можуть бути безпосереднім знаряддям чи предметом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 332, 369 КК України, а мобільний телефон марки МОТО е-13, з наступними ІМЕІ 2 - НОМЕР_7 , 1 - НОМЕР_8 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_9 , оскільки такі могли зберегти дзвінки, текстові повідомлення, фото-, відеодокази, які мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадженні.
Таким чином прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна та грошей з метою збереження речового доказу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна та грошей.
Така шкода може виразитись у втраті речових доказів стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, а також у втраті майна, що у свою чергу очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаного майна та грошей, з метою його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене 24.09.2024 року в ході проведення невідкладного обшуку автомобілів марки Mitsubishi, д нз НОМЕР_5 та Мерседес днз НОМЕР_6 за адресою Рахівський район, с. Луг, навпроти будинку №476, майно належне ОСОБА_6 , а саме:
- мобільний телефон марки MOTO e-13, з наступними ІМЕІ 2 НОМЕР_7 , 1 НОМЕР_8 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_9 належні ОСОБА_6 , які упаковано в спеціальний пакет НПУ №CRI1123736;
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Час та дата складання повного тексту ухвали 23.10.2024 року о 15 год. 35 хв.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1