КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Вугледар Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2024 та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Задоволено цивільний позов представника потерпілого та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого АТ «Укрпошта» 92 318 грн в рахунок відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 30 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої приниженням ділової репутації потерпілого,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що05 червня 2024 року, близько 11:22 ОСОБА_6 з метою відкритого викрадення чужого майна прибув до відділення поштового зв`язку № 41 м. Київ Південного поштамту Київська міська дирекція УДППЗ «Укрпошта», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Горіхуватський шлях, 11.

Перебуваючи у приміщенні відділення поштового зв`язку, після здійснення огляду переданих йому працівником поштового зв`язку двох неоплачених відеокарт, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, схопив дві відеокарти, а саме відеокарту Palit GeForce RTX 4080 SUPER, 16GB GDDR6X (256bit), серійний номер В, вартістю 48 669 грн, та відеокарту ASUS GeForce TUF-RTX 4070 TIS-016G-GAMING, серійний номер S3YVCM03J360YJ4, вартістю 43 509 грн, загальною вартістю 92 187 грн, що належать ТОВ «РОЗЕТКА.УА» та повну матеріальну відповідальність за які несе УДППЗ «Укрпошта», та незважаючи на вимоги повернути дане майно і переслідування, вибіг із приміщення поштового відділення, намагаючись зникнути з місця події. Виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції.

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність винуватості та правильність правової кваліфікації,просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2024, яким призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін. Також просить дослідити матеріали кримінального провадження.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що при призначенні покарання судом безпідставно застосовано ст.71 КК України та помилково не застосовано ч.4 ст.70 КК України. Звертає увагу, що в ході судового розгляду було встановлено, що після постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2024, ОСОБА_6 винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним 05.06.2024, тобто до постановлення попереднього вироку суду.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 щодо не усвідомлення нею протиправного характеру дій обвинуваченого, які могли істотно вплинути на його висновки. Стверджує, що обвинувачений не міг усвідомлювати, що його дії помічені і оцінюються як викрадення. Зазначає, що ОСОБА_6 не мав умислу на відкрите викрадення чужого майна, а намагався заволодіти відеокартами з приміщення АТ «Укрпошта» саме шахрайським шляхом, тому його дії повинні були кваліфікуватися за ч.3 ст.190 КК України. Вказує, що в суду не було підстав для задоволення цивільного позову, оскільки ні сума матеріальних витрат, ні моральна шкода нічим не підтверджується.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що намагався вчинити шахрайство, у чому розкаюється. Показав, що у березні 2024 року приїхав до Києва з Донецької області, проживав у хостелі, потрібні були кошти. З метою заробітку через мережу Інтернет домовився з невстановленою особою про незаконне заволодіння чужим майном, а саме посилками на відділенні УДППЗ «Укрпошта». З цією метою отримав від невстановленої особи копію паспорта та номер телефону на чиє ім`я у відділення УДППЗ «Укрпошта» надійшли посилки. 05 червня 2024 року прийшовши до відділення УДППЗ «Укрпошта» за адресою: м. Київ, вул. Горіхуватський шлях, 11, показав працівнику відділення копію підробленого паспорту, назвав номер телефону особи, на чиє ім`я надійшли посилки, та попросив оглянути їх перед здійсненням оплати. Працівник відділення надала йому посилку з двома відеокартами до комп`ютера та він почав їх оглядати. Коли працівник відвернулася, він, тримаючи у руках вказані відеокарти, з метою незаконного заволодіння ними шахрайським шляхом, вийшов з відділення УДППЗ «Укрпошта» та намагався зникнути з місця події, однак був затриманий перехожими на вулиці. Вважав, що діяв непомітно, криків зупинитись не чув, оскільки у вухах були навушники.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ; протоколі про прийняття заяви про вчинене правопорушення від 05.06.2024; протоколі огляду місця події від 05.06.2024; протоколі затримання від 05.06.2024; копії видаткової накладної № 1364319 від 31.05.2024; копії видаткової накладної № 1364312 від 30.05.2024; протоколі огляду від 05.06.2024.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що працював старшим уповноваженим Управління карного розшуку у м. Києві. В день вчинення правопорушення перебував на чергуванні, під час патрулювання побачив обвинуваченого, який біг з двома коробками, а йому вслід з поштового відділення кричав чоловік, щоб той зупинився. Побачивши це, було прийнято рішення затримати обвинуваченого. Після затримання встановлено, що обвинувачений намагався викрасти з поштового відділення Укрпошти два пакунки з відеокартами до комп`ютера.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що працює начальником сектору економічної безпеки центрального регіону АТ «Укрпошта». 05 червня 2024 року знаходився у відділенні поштового зв`язку № 41, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Горіхуватський шлях, 11, де на той час не було електропостачання. Обвинуваченого не бачив, проте чув розмову між останнім та керівником відділення з приводу отриманням поштових відправлень. Потім почув крик керівника відділення про викрадення поштових відправлень. Вибіг на вулицю, побачив обвинуваченого, котрий тікав з двома пакунками. Почав кричати перехожим, щоб затримали злодія. Обвинуваченого затримали хлопці, котрі в той час були на вулиці. Після цього було викликано працівників поліції.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що працює керівником відділення поштового зв`язку № 41 у м. Києві, в якому 05 червня 2024 року не було електропостачання. Того дня до відділення прийшов обвинувачений, сказав, що хоче отримати поштові відправлення, надав копію паспорта. Сказав, що за отримання розрахується картою, почекає коли відновлять електропостачання. Попросив оглянути посилки, оглядав їх близько 20 хвилин. Потім вона побачила, як обвинувачений схопив посилки та вибіг з ними з приміщення поштового відділення. Вона почала кричати йому вслід та кликати на допомогу. У цей час у відділенні був ОСОБА_13 , який вибіг за обвинуваченим та допоміг його затримати. Повідомила, що обвинувачений намагався заволодіти двома посилками, вартістю близько 40 000 грн кожна. Коли він оглядав посилки, то стояв на відстані близько метра від неї, а потім раптово побіг.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене правопорушення від 05.06.2024 ОСОБА_13 звернувся з заявою про те, що 05.06.2024 близько 11:22 за адресою: м. Київ, вул. Горіхуватський шлях, 11 невідомий чоловік відкрито заволодів посилкою.

В ході огляду місця події 05.06.2024 слідчим на місці події у відділенні поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» за адресою: м. Київ, вул. Горіхуватський шлях, 11, виявлено аркуш паперу, на якому зображена копія паспорта на ім`я « ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » з фотографією, схожою на обвинуваченого.

Згідно з протоколом затримання від 05.06.2024 під час затримання у обвинуваченого було виявлено дві коробки з відеокартами та видаткові накладні з гарантійними талонами на них.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, а саме в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 не міг усвідомлювати, що його дії помічені та оцінюються як викрадення та не мав умислу на відкрите викрадення чужого майна, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , які є логічними, послідовними і узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Разом з тим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання судом безпідставно застосовано ст.71 КК України та не враховано положення ч.4 ст.70 КК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в ч.ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2024 за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 05.06.2024, тобто до постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2024.

Однак за наявності підстав для призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд першої інстанції не дотримався вимог ч.4 ст.70 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими, а тому вирок суду першої інстанції необхідно змінити, виключивши посилання на ст.71 КК України та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2024, більш суворим, призначеним оскаржуваним вироком.

З огляду на те, що таке рішення не погіршує становища обвинуваченого колегія суддів визнає безпідставними вимоги прокурора щодо постановлення нового вироку та вважає, що може внески відповідні зміни в оскаржуваний вирок шляхом його зміни.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, колегія суддів визнає за можливе при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, у даному кримінальному провадженні представником потерпілого АТ «Укрпошта» ОСОБА_15 було заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат на покриття збитків власника товару та моральної шкоди, спричиненої приниженням ділової репутації, який оскаржуваним вироком задоволено.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У кримінальному провадження майнова шкода визначається висунутим особі обвинуваченням.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_6 , спрямовані на відкрите заволодіння майном загальною вартістю 92 187 грн., що належить ТОВ «РОЗЕТКА.УА», повну матеріальну відповідальність за яке несе УДППЗ «Укрпошта», не були доведенні останнім до кінця з причин, що не залежали від його волі, а майно не вибуло з володіння УДППЗ «Укрпошта» та ТОВ «РОЗЕТКА.УА» відповідно.

Відеокарту Palit GeForce RTX 4080 SUPER, 16GB GDDR6X (256bit), серійний номер В, вартістю 48 669 грн, та відеокарту ASUS GeForce TUF-RTX 4070 TIS-016G-GAMING, серійний номер S3YVCM03J360YJ4, вартістю 43 509 грн, загальною вартістю 92 187 грн, було вилучено у ОСОБА_6 та повернуто власнику.

Отже підстав для стягнення з ОСОБА_6 майнової шкоди на користь потерпілої особи у суду не було.

Вимоги цивільного позову про відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат на покриття збитків власника товару та моральної шкоди, спричиненої приниженням ділової репутації, не випливають з висунутого обвинувачення, а тому можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, підстав для розгляду таких позовних вимог в порядку кримінального провадження у суду не було.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2024 щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з вироку рішення суду про призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2024, більш суворим, призначеним оскаржуваним вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Вирок в частині вирішення цивільного позову АТ «Укрпошта» до ОСОБА_6 скасувати в порядку ч.2 ст.404 КПК України та призначити новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2024 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3