Справа№484/1039/25
Провадження№: 1-кс/484/194/25
про обрання запобіжного заходу
21.02.2025 року м. Первомайськ
Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: слідчого СВ РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степківка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»
слідчий СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, яке погоджено начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , в якому просив застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
20.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення.
Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Підозрюваний у судовому засіданні просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього домашній арешт.
Адвокат просив відмовити в клопотанні слідчого та застосувати до ОСОБА_5 домашній арешт.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.05.2024 ОСОБА_5 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України № 69/22 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) у військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 призначений на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлений на всі види забезпечення.
Відтак, з 16.05.2024, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , перебував у статусі військовослужбовця по мобілізації.
Встановлено, що ОСОБА_5 , діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 "Про затвердження Положення про дозвільну систему", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, перевезення та зберігання боєприпасів, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що йому не надано дозвіл на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, у невстановлений час та спосіб та у не встановленої особи, незаконно придбав боєприпаси, а саме - корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, споряджений вибуховою речовиною, та засіб підриву - уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ 154-77 583, промислового виготовлення, які в конструктивному поєднанні між собою утворюють вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів основного призначення, та у подальшому, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, приніс їх до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Приблизно з 19.07.2024 та до 19.02.2025 включно, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що йому не надано дозвіл на носіння та зберігання 1 корпусу гранати типу Ф-1 з підривачем типу УЗРГМ154-77 583, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, зберігав вказані бойові припаси в кишені свої куртки у приміщенні житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
19.02.2025 у період з 16:50год. по 18:39 год. в ході проведення огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 1 корпусу гранати типу Ф-1 з підривачем типу УЗРГМ 154-77 583, які являються боєприпасами та відносяться до ІІІ (обмежено небезпечний) та ІІ (небезпечний) категорій вибухонебезпечності відповідно.
19.02.2025о 19.05 год. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в порядку ст.208 КПК України (фізичне затримання)затримано ОСОБА_5
20.02.2025 ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, та матеріалами доданими до клопотання, а саме: рапортами від 19.02.2025; протоколом огляду місця події від 19.02.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом затримання ОСОБА_5 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом обшуку; довідками вибухотехніків.
Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Із досліджених матеріалів кримінального провадження слідчий суддя доходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке:
ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки військовослужбовець підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від до семи років, у зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування.
ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного, оскільки проживає з ним в одному населеному пункті та з ним знайомий. Крім того свідок не надавав свої покази безпосередньо суду.
ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вжити заходи до пошуку свідків та очевидців вчинення злочину, які ще не були встановлені та допитані в ході досудового розслідування та схиляння їх до дачі показів, що виправдовують його та не відповідають реальним обставинам справи.
Враховуючи, що на даний час в країні триває військовий стан, ОСОБА_5 вчинив злочини, які викликають значний суспільний резонанс та громадську стурбованість про подальші можливі негативні наслідки в разі залишення даного злочину поза увагою правоохоронних органів.
Крім того слідчим суддею враховано, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 неодружений, раніше не судимий, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 під час дії воєнного стану, яку самовільно залишив 19.07.2024 року, має зареєстроване місце проживання, проживає з матір`ю, з його слів проживає за рахунок її пенсію.
Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.
Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя
клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід тримання під вартою на 60-ть днів з моменту затримання до 19.04.2025 року в межах строку досудового розслідування.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з під варти, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя