Справа № 953/2902/25
н/п 1-кс/953/2443/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000149 від 07.02.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, перебуває в цивільному шлюбу, має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, звання рядовий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, із визначенням розміру застави у розмірі 234 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 708 552 гривень, та у разі сплати застави покладення обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000149 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.3 ст.332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України, який затверджено Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Як вказує слідчий, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, про введення на території України правового режиму воєнного стану, оголошення загальної мобілізації та здійснення призову військовозобов`язаних і резервістів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно з корисливих мотивів, вимагав та одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду за вплив на осіб уповноважених на виконання функцій держави за виготовлення необхідних документів про непридатність цивільного чоловіка ОСОБА_8 - ОСОБА_9 до військової служби, щодо прийняття рішення про виключення з обліку військовозобов`язаних, з метою подальшого безперешкодного незаконного перетину ОСОБА_9 кордону.

Так, 04.01.2025, в першій половині дня (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , в ході телефонного спілкування з ОСОБА_8 , яка телефонувала з приводу консультацію щодо законних підстав уникнення мобілізації на території України під час дії воєнного стану та можливості виїхати за кордон її цивільного чоловіка ОСОБА_9 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, повідомив останню, що завдяки його особистим зв`язкам з посадовими особами військово-лікарської комісії (далі ВЛК), територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП), він може вирішити питання щодо отримання документів про непридатність до військової служби з подальшим виключенням з обліку військовозобов`язаних та отримати можливість безперешкодного виїзду за кордон.

Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел зазначив ОСОБА_8 що вказане рішення посадовими особами ВЛК, ТЦК та СП будуть прийняти лише за умови надання йому грошових коштів загальною сумою 17 000 доларів США.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що без надання ОСОБА_5 , вказаної суми неправомірної вигоди відповідні рішення ВЛК, а також ТЦК та СП прийняті не будуть, вимушена була погодились на протиправну пропозицію ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_5 створив умови, при яких ОСОБА_8 вимушена була погодитись на вимогу ОСОБА_5 про надання останньому неправомірної вигоди у сумі 17000 доларів США за здійснення ним впливу на посадових осіб ВЛК, а також ТЦК та СП щодо прийняття відповідного рішення.

Розуміючи незаконність зазначених вимог, 06.02.2025 ОСОБА_8 звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів та почала діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_5

11.02.2025 приблизно о 14:39 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 підтвердив останній свої вимоги про надання неправомірної вигоди у сумі 17 000 доларів США, а також повідомив про необхідність також надати копії особистих документів ОСОБА_9 та його фотознімки.

Цього ж дня, близько 17:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кафе «Trattoria» за адресою: м. Харків, вул. Культури, буд. 22В, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав від ОСОБА_8 особисті фотознімки та копії документів ОСОБА_9 , а також знову підтвердив про необхідність надання грошових коштів в сумі 17 000 доларів США за вплив на прийняття рішення вже посадовими особами Головного управління Міністерства внутрішніх справ м. Києва за визнання ОСОБА_9 непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я та в подальшому прийняття службовими особами ТЦК та СП рішення про виключення з обліку військовозобов`язаних.

На вказану вимогу про надання грошових коштів в сумі 17 000 доларів США ОСОБА_8 повідомила, що на теперішній час у неї мається лише частина зазначеної суми, а також пояснила, що надасть зазначену суму пізніше, на що ОСОБА_10 погодився.

26.03.2025 приблизно о 17:00 ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Монтана», за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд.39, реалізуючи свій злочинний умисел, одержав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 17 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу долара США станом на 26.03.2025 становить 708 813 грн. 30 коп.) в якості визначеної ним неправомірної вигоди за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме посадових осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ м. Києва за визнання ОСОБА_9 непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я та в подальшому прийняття службовими особами ТЦК та СП рішення про виключення з обліку військовозобов`язаних.

26.03.2025 о 20 год. 23 хв. ОСОБА_11 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.03.2025 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_11 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України

Як зазначає сторона обвинувачення, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_11 підозри підтверджується наступними доказами, а саме: показами свідка ОСОБА_8 , які надані в ході досудового розслідування; показами свідка ОСОБА_12 від 27.03.2025; показами свідка ОСОБА_13 від 27.03.2025; протоколом огляду від 26.03.2025 в приміщенні ресторан-міксу «Монтана» за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд.39, в ході якого виявлено та вилучено речові докази; ; протоколом огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 26.03.2025; іншими матеріалами в їх сукупності.

Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказуючи, що буде належним чином виконувати покладені на нього обов`язки. Також вказав, що доглядає за тяжкохворим батьком.

При розгляді клопотання з пояснень підозрюваного встановлено, що він показання надає добровільно, до нього не застосовувалося насильство під час затримання та перебування в якості затриманого.

Захисник підозрюваного, посилаючись на необґрунтованість повідомленої його підзахисному підозри за ч.3 ст.369-2 КК України, недоведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні, недоведеність неможливості застосування менш тяжкого запобіжного заходу, особу його підзахисного, міцні соціальні зв`язки, необхідність догляду за тяжкохворим батьком, просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту. Також, у разі зобрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі, встановленому п.2 ч.5 ст.184 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУНП в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000149 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.3 ст.332 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.03.2025, підозрюваний ОСОБА_5 фактично був затриманий 26.03.2025 о 20 год. 23 хв., в порядку ст. 208 КПК України.

26.03.2025 о 21 год. 00 хв. повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні таких правопорушень, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке є тяжким злочином. Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 сукупності з іншими обставинами.

Також, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного виконання процесуальних рішень у справі.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання кваліфікації кримінального правопорушення, винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на зазначене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних про неможливість підозрюваного ОСОБА_5 перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я на час розгляду клопотання до суду не надано.

При цьому, доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не спростовують вищевказаних висновків суду.

З урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового, сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому визначає заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 605 600 грн. (3028x200 = 605 600). Такий розмір застави буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000149 від 07.02.2025 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 24 травня 2025 року включно.

Визначити суму застави в розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 605 600 (шістсот п`ять шістсот) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. ua0006674 (справа № 953/2902/25, н/п 1-кс/953/2443/25) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене законом покарання до восьми років позбавлення волі, з конфіскацією майна та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора чи суду про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 24 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1