Справа № 756/7011/24
Провадження № 11-кп/824/5640/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року - задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 01 грудня 2024 року включно.

Суддя мотивував своє рішення тим, що виходячи із тяжкості злочинів, у яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у сукупності із наведеними даними про їхні особистості, враховуючи кількість інкримінованих епізодів злочинної діяльності та те, що інкримінується вчинення кримінальних правопорушень у складі організованої групи, знайомство обвинувачених з потерпілими, суд вважав наявними ризики, що обвинувачені перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання їх винуватими, можуть переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), а також можуть вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), та можуть незаконно впливати на потерпілих (п. З ст. 177 КПК України).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за адресою його реєстрації і фактичного проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши покидати місце проживання у період з 23 години до 06 години наступного дня, і застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за адресою його реєстрації і фактичного проживання: АДРЕСА_2 . заборонивши покидати місце проживання у період з 23 години до 06 години наступного дня.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною і глибоко хибною, внаслідок чого такою, що підлягає скасуванню повністю, з постановленням нової ухвали із зміною запобіжного заходу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на менш суворий.

Апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема зазначає, що підозра в частині ч. 5 ст. 190 КК України є хибною, а в частині ч. 3 ст. 146 КК України не відповідає диспозиції статті.

Вважає, що зазначені в ухвалі ризики не ґрунтуються на жодному доказі. Звертає увагу, що майже всі інкриміновані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочини нерозривно пов`язані з функціонуванням реабілітаційного центру «Діва Центра», діяльність якого припинена втручанням правоохоронних органів. Отже жодної можливості вчиняти аналогічні діяння у обвинувачених немає.

Стверджує, що ризик перешкоджання розслідуванню повністю зник, а ризик впливу на свідків чи потерпілих жодного разу не проявився.

Поряд із цим, обвинувачені характеризуються позитивно; мають постійне місце проживання, їхнє матеріальне становище в межах статистичної норми, пов`язані з нашою державою і громадянством, і місцем постійного проживання, і воєнним станом, через який не можуть покинути країну, раніше не судимі та до кримінальної відповідальності не притягувались; процесуальні обов`язки раніше не порушували; компрометуючих матеріалів прокурором не надано.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_8 ,, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисником обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 03.10.2024, строк тримання обвинувачених під вартою був визначений до 01.12.2024. Як встановлено під час судового розгляду, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21.11.2024 постановлено ухвалу про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на строк 60 діб. Тобто, на день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 03.10.2024 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 01.12.2024 фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені захисником у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 03.10.2024 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419,422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3