Справа № 953/9992/24
н/п 1-кс/953/1356/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000452 від 05.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в якому орган досудового розслідування просить: накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , (загальної площею 97,1 кв.м.);

- гараж за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (загальної площею 65,6 кв.м.);

- квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (загальної площею 16,2 кв.м.);

- квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (загальної площею 17,0 кв.м.), з метою забезпечення конфіскації майна.

Розгляд клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий просить проводити без повідомлення підозрюваного та інших власників майна.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000452 від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), виник злочинний умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку, уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

З цією метою ОСОБА_6 , розуміючи, що вчинення вказаного кримінального правопорушення потребує значних зусиль та часу, у невстановлений досудовим розслідуванням час підшукав та вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому розподіливши ролі наступним чином: ОСОБА_6 координує дії вищевказаних осіб, розподіляє грошові кошти між вказаними особами; ОСОБА_5 займається підшуканням осіб призовного віку, які мають умисел на незаконне уникнення призову під час мобілізації, а також на незаконне перетинання державного кордону України; ОСОБА_8 та ОСОБА_7 використовуючи свої зв`язки та вплив на працівників закладів охорони здоров`я, розташованих на території м. Харкова та Харківської області, допомагають особам призовного віку у проходженні фіктивного лікування та отриманні підроблених медичних документів.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили вчиняти дії спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом організації проходження вказаними особами фіктивного лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, з метою подальшого отримання ними статусу інваліда.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше червня 2024 року, до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо сприяння останньому в отриманні статусу інваліда ІІ групи з метою уникнення в подальшому призову під час мобілізації, оскільки є особою, що підлягає мобілізації.

Далі ОСОБА_5 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 5000 доларів США та документи, що підтверджують особу останнього, які в подальшому передав ОСОБА_6 з метою організації проходження ОСОБА_9 фіктивного обстеження та лікування у медичних закладах.

У свою чергу ОСОБА_6 , дотримуючись злочинного плану, розподіливши між всіма учасниками вищевказані грошові кошти, надав вказівку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про необхідність проходження ОСОБА_9 фіктивного обстеження та лікування, отриманні підроблених медичних документів та набуття останнім статусу інваліда ІІ групи.

В подальшому протягом червня-жовтня 2024 року ОСОБА_9 , діючи за вказівками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , проходив фіктивне обстеження та лікування у медичних закладах м. Харкова та Харківської області, за результатами яких отримав фіктивну медичну документацію.

16.09.2024 ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_6 , що на теперішній час не має можливості у дотриманні раніше досягненої домовленості щодо отримання ОСОБА_9 статусу інваліда ІІ групи, однак є можливість в отриманні статусу інваліда ІІІ групи.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 , зустрівшись з ОСОБА_5 , повідомив останньому про вищевказані обставини та попросив узгодити це з ОСОБА_9 .

В свою чергу ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, зателефонував ОСОБА_9 та погодив з останнім позицію щодо отримання ним статусу інваліда ІІІ групи, на що останній за результатами розмови надав свою згоду.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у зазначений вище період часу здійснив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що полягало у сприянні особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану; вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є органами військового управління, що забезпечують армію кваліфікованими кадрами, шляхом призову громадян на військову службу на виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, що передбачено п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Крім того, у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в ході вчинення кримінального правопорушення щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.09.2024, також виник злочинний умисел на сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_9 через державний кордон України шляхом усунення перешкод, а саме оформлення фіктивної медичної документації, що надає право на отримання статусу інваліда.

Так 16.09.2024 ОСОБА_6 , дізнавшись про виниклі обставини, що перешкоджають в отриманні ОСОБА_9 статусу інваліда саме ІІ групи, зустрівся з ОСОБА_5 та повідомив про вказане останньому, запропонувавши погодити з ОСОБА_9 питання щодо отримання ним статусу інваліда ІІІ групи.

В свою чергу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи діяти з корисливих мотивів, оскільки раніше отримали від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, зателефонували останньому, та дізнавшись, що отримання статусу інваліда йому потрібно не лише задля уникнення призову під час мобілізації, а й для незаконного перетину державного кордону України, в останніх виник злочинний умисел на сприяння у незаконному переправлені ОСОБА_9 через державний кордон України.

Далі, ОСОБА_5 , будучи адвокатом, тобто особою, що знає та розуміє положення чинного законодавства України, зокрема Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався указами Президента України та діє по теперішній час, Указ Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, знаючи що на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та правил перетинання державного кордону України, з метою досягнення спільного злочинного умислу, під час телефонної розмови переконав, надавши поради, ОСОБА_9 у можливості перетинання державного кордону України особами з будь-якою групою інвалідності, зокрема і ІІІ групою, та погодив з останнім подальше проходження фіктивного обстеження та лікування задля отримання статусу інваліда ІІІ групи, тим самим сприявши разом з ОСОБА_6 у незаконному переправленні ОСОБА_9 через державний кордон України, шляхом усуненням перешкод.

13.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Баку, Азербайджан, адвокату ради адвокатів Харківській області, свідоцтво № 714, видане Полтавською обласною КДКА 17.12.2009, раніше не судимому, зареєстрованого та фактично мешкаючого адресою: АДРЕСА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Так, у кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України. Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає можливість застосування такого виду покарання, як конфіскація майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру пав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів за реєстрованих за ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 встановлено що, за останньою на праві власності зареєстровано наступне нерухоме майно:

Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , (загальної площею 97,1 кв.м.);

Гараж за адресою: АДРЕСА_2 ;

Квартира за адресою: АДРЕСА_3 (загальної площею 65,6 кв.м.);

Квартира за адресою: АДРЕСА_4 (загальної площею 16,2 кв.м.);

Квартира за адресою: АДРЕСА_5 (загальної площею 17,0 кв.м.).

Орган досудового розслідування посилаючись на вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, зазначає, що необхідність накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, викликалися належним чином. 17.02.2025 слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав (а.с. 45).

Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна та його представника.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000452 від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України (а.с. 1г).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

13.01.2025 о 13:12 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 КК України. (а.с. 8-18).

Покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим за ч. 1 ст. 114-1 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від від п`яти до восьми років; за ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.02.2025 за № 413219296, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , (загальної площею 97,1 кв.м.); гараж за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 (загальної площею 65,6 кв.м.); квартира за адресою: АДРЕСА_4 (загальної площею 16,2 кв.м.); квартира за адресою: АДРЕСА_5 (загальної площею 17,0 кв.м.) (а.с. 27-42).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальні правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відчуження та розпорядження:

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , (загальної площею 97,1 кв.м.);

- гаражу за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (загальної площею 65,6 кв.м.);

- квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (загальної площею 16,2 кв.м.);

- квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (загальної площею 17,0 кв.м.), -до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

З огляду на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000452 від 05.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1. домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , (загальної площею 97,1 кв.м.);

2. гараж за адресою: АДРЕСА_2 ;

3. квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (загальної площею 65,6 кв.м.);

4. квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (загальної площею 16,2 кв.м.);

5. квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (загальної площею 17,0 кв.м.), шляхом заборони права на відчуження та розпорядження зазначеним майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1