Провадження № 1-кп/643/499/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001322 від 28 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2024 року до Московського районного суду м. Харкова звернулась прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 з клопотанням про закриття кримінального провадження, в якому просить:

кримінальне провадження № 0001322 від 28 лютого 2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтоване тим, що 27.02.2013 до Московського РВ надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_4 про те, що 27.02.2013 у період часу з 10:30 по 15:00 невідома особа з квартири АДРЕСА_1 таємно викрала майно потерпілої. Кримінальне правопорушення було вчинено 27.02.2013, попередня кваліфікація ч. 3 ст. 185 КК України, що на час складання клопотання є тяжким злочином. Під час досудового розслідування проведено ряд слідчих та розшукових дій, однак осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, не встановлено. жодній особі не повідомлено про підозру. Строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 185 КК України) складає десять років. Враховуючи, що з 27.02.2013, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення, минуло більше, ніж десять років, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, встановлений ст. 49 КК України, закінчився. Підстав для зупинення перебігу строку давності немає. Також у клопотанні зазначено, що потерпіла особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання прокурор не прибула, подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, заяв та клопотань до суду не подавала.

Суд, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, встановив таке.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті. При цьому законодавець зазначив, що закриття кримінального провадження із вказаної підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КК України).

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР щодо кримінального правопорушення, а саме з 28 лютого 2013 року минуло більше 10 років. В той же час, досудовим розслідуванням особу, яка вчинила вказане правопорушення не встановлено.

З наданих прокурором матеріалів кримінального провадження слідує, таке.

28.02.2013 слідчим внесено відомості до ЄРДР за № 0001322 про те, що 27.02.2013 в м. Харкові невідома особа, шляхом підбору ключа, з кв. АДРЕСА_1 таємно заволоділа особистими речами, які належали ОСОБА_4 , чим спричинила їй матеріальну шкоду у розмірі 10000,00 грн та кваліфіковано вищезазначені дії за ч. 3 ст. 185 КК України. (а. с. 1)

01.06.2023 заступником начальника СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надано доручення про проведення досудового розслідування слідчому слідчого відділу. (а. с. 2)

24.06.2024 першим заступником керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 винесено постанову про призначення групи прокурорів ( ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ). (а. с. 3)

27.02.2013 зареєстровано заяву та пояснення від ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення. (а. с. 4, 5)

27.02.2013 відібрано пояснення у ОСОБА_7 , власника квартири. (а. с. 6)

27.02.2013 відібрано пояснення у ОСОБА_8 (а. с. 7)

27.02.2013 проведено огляд місця події. (а. с. 8 10)

28.02.2013 слідчим повідомлено прокуратуру про початок досудового розслідування у кримінально провадженні. (а. с. 11)

07.03.2013 слідчим надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи; встановлення свідків та очевидців події; перевірку можливих місць збуту викраденого майна; для проведення дактилоскопічної експертизи дактилоскопіювати ОСОБА_4 та всіх мешканців квартири; допит у якості потерпілої ОСОБА_4 ; допит у якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ; проведення інших слідчих дій, спрямованих на повне, всебічне та об`єктивне розслідування обставин справи. (а. с. 12)

07.03.2013 слідчим надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи; проведення радіотехнічної розвідки. (а. с. 13)

На виконання вказаного доручення була допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 (а. с. 14 19)

17.04.2013 слідчим призначено дактилоскопічну експертизу. (а. с. 20, 21)

На аркушах справи 22 25 містяться відомості щодо проведеної радіотехнічної розвідки.

22.04.2013 проведено дактилоскопічну експертизу. (а. с. 26 42)

04.03.2013 винесено постанову про призначення групи прокурорів. (а. с. 43, 44)

The Еnd! Directed by Robert B. Weide.

Тобто, з 22.04.2013 року жодна слідча або процесуальна дія органом досудового розслідування не проводилася, заходи на встановлення особи злочинця не вчинялися, також матеріали кримінального провадження не містять відомостей про визнання ОСОБА_4 потерпілою.

Відтак, суд констатує, що належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття вказаного злочину, не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними.

Оскільки судом встановлено, що кримінальне провадження не розслідувалося більше одинадцяти років, тому вважати, що в ході досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак осіб які вчинили злочин не встановлено, не можна, як про це зазначає у клопотанні прокурор, оскільки вони взагалі не встановлювалися, що є безумовним порушенням прав та інтересів ОСОБА_4 .

Крім цього, прокурор, який звертається із вказаним клопотанням і призначений процесуальним керівником у кримінальному провадженні жодних процесуальних рішень, вказівок на розкриття вказаного злочину не приймав та не надавав.

Взагалі, у суду склалося враження, що орган досудового розслідування та прокурор у межах цього кримінального провадження просто чекали закінчення строків притягнення особи до кримінальної відповідальності та, знімаючи з себе усю відповідальність, прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження. При цьому, ані органом досудового розслідування, ані прокурором не використовувалися ефективно, своєчасно та не поверхнево інші повноваження, визначені процесуальним законом, для розкриття злочину або закриття кримінального провадження.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 9 ч. 4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на встановлені обставини досудового розслідування кримінального провадження, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимозі ефективності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29 січня 2015 року) § 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості».

Тобто, з викладеного слідує, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Подібні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 02.04.2024 у справі № 484/4403/22, від 13.05.2024 у справі № 210/4701/23, від 23.10.2024 у справі № 570/6533/23.

При цьому, Верховний Суд зазначив «з`ясування обставин для закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення» (справа № 570/6533/23).

Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0001322 від 28 лютого 2013 року шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Отже, суд доходить висновку, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево, без дотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження, а клопотання прокурора є передчасним.

Крім цього, у справі № 331/1020/24 Верховний Суд дійшов висновку, що оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження КПК України не передбачено.

Керуючись ст. 284, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001322 від 28 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0001322 від 28 лютого 2013 року повернути до Салтівської окружної прокуратури м. Харкова для організації та продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10