Справа № 496/685/25
Провадження № 1-кс/496/218/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на обшук, за матеріалами кримінального провадження № 0000087 від 31.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В рамках вказаного кримінального провадження, слідчий за погодженням з прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу старшому групи слідчих по розслідуванню кримінального провадження - слідчому слідчого відділу Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітану поліції ОСОБА_4 та іншим слідчим, які входять до складу слідчої групи по розслідуванню кримінального провадження, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 прокурорам групи прокурорів з розслідування цього кримінального провадження на проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення речей і документів, а саме: копій паспортів осіб не зареєстрованих за вказаною адресою (інших ідентифікуючих документів); чорнових записів та зіпсованих документів, блокнотів, робочих зошитів, в яких міститься інформація щодо незаконної діяльності, комп`ютерної техніки, носіїв збереження інформації (дискет, дисків, жорстких дисків, флеш-накопичувачів), мобільних телефонів в яких може знаходитися інформація, яка має значення для кримінального провадження, зокрема відомості, щодо зв`язків указаних осіб, з іншими особами, які задіяні в злочинній схемі, щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України, грошових коштів здобутих злочинним шляхом. Крім іншого, зазначає, що в ході допиту підозрюваної ОСОБА_10 остання в порядку ст. 63 Конституції України відмовилась давати покази відносно себе та близьких родичів, яка зазначила місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - право власності відсутнє.

В судовому засіданні слідчий клопотання про надання дозволу на проведення обшуку підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши слідчого в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно із ч.3 ст. 234 КПК України у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання;

3) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

4) підстави для обшуку;

5) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку;

6) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться;

7) речі, документи або осіб, яких планується відшукати.

Щодо вимог слідчого про надання дозволу на обшук для відшукання та вилучення грошових коштів, отриманих від кримінального правопорушення та інших предметів та документів, що мають відношення до кримінального правопорушення.

Слідчим у клопотанні не конкретизовано, які саме предмети і документи слідство має намір відшукати та вилучити, не зазначено індивідуальних характеристик цих документів і предметів, та не наведено підстав вважати, що відомості, які містяться у відшукуваних предметах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду. Зазначена правова позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 07.07.2007 року у справі «Смирнов проти Росії».

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні від 07.07.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» вказав, що невизначене формулювання обсягу обшуку дало органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням ст. 6 Конвенції.

Неконкретність посилання слідчого на речі за своєю суттю, а також неокреслення їх вичерпним переліком є суттєвим недоліком клопотання про проведення обшуку, а в частині необхідності відшукання та вилучення грошових коштів, отриманих внаслідок вчинення злочину належним чином не обґрунтовано. Відомостей про ідентифікацію грошових коштів слідчому судді не надано. Крім того, інформація щодо власника квартири, де планується проведення обшуку, відсутні, тому вилучення грошових коштів без їх ідентифікації може порушити право власності інших осіб.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.234 КПК України, клопотання про проведення обшуку повинно містити відомості про особу, якій належить житло чи інше володіння та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться, та такі ж відомості, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.235 КПК України, повинна містити ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи.

Тобто, клопотання слідчого про обшук може бути задоволено, лише за умови встановлення належності житла, у якому планується проведення обшуку, певній особі та встановлення фактичного володільця цього житла.

Однак всупереч вимогам п.6 ч.3 ст. 234 КПК України, слідчим не надано належних та достатніх доказів про те, що житло за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у фактичному володінні підозрюваної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Слідчий суддя зазначає, що в клопотанні сторони обвинувачення відсутнє належне обґрунтування необхідності проведення обшуку.

Крім цього, задоволення вказаного клопотання на підставі наявної у ньому інформації та наданих доказів, які на думку суду, є неповними, призведе до порушення п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка зазначає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Також, п.2 ст. 8 цієї Конвенції вказує, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, для винесення постанови про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи суди відповідно до законодавства повинні переконатися у тому, що існують достатні підстави вважати, що розшукувані предмети знаходяться там. [«Геращенко проти України», п. 132].

Також, щодо способу проведення обшуку Європейський суд з прав людини відзначає, що надто широко сформульована постанова про проведення обшуку давала міліції необмежену свободу дій у визначені того, які документи «становлять інтерес» для розслідування в кримінальній справі. Це призвело до проведення великого обшуку: вилучені документи й предмети не обмежувалися лише тими, які мали відношення до кримінальної справи. [«Smirnov v Russia», n. 471226].

Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься в рішенні від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії», де вказано, що ордер на проведення обшуку не містив інформації щодо мети проведення обшуку та про предмети, що підлягають вилученню. Таким чином, слідчих було наділено широкими повноваженнями, обшуки не були пропорційними.

Слід звернути увагу, що, речі і документи, які визначені у клопотанні та планується відшукати і вилучити під час проведення обшуку, слідчим у клопотанні не індивідуалізовано та не зазначено їх чітких родових ознак.

Також, слідчий суддя, черговий раз наголошує стосовно зазначення в ухвалі суду про дозвіл на проведення обшуку прізвища конкретного слідчого (слідчих).

Із системного тлумачення статей 36, 37, 39, 40, 235, 236 КПК України не встановлено, що до компетенції слідчого судді належить визначення, як конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати таку слідчу (розшукову) дію, так й інших осіб, що будуть брати участь у проведенні обшуку (понятих, працівників оперативного підрозділу, спеціалістів та ін.). Такі повноваження належать слідчому та прокурору. Питання про дотримання вимог КПК прокурором або слідчим щодо належного використання повноважень здійснювати обшук, залучення понятих, спеціалістів, працівників оперативного підрозділу, підозрюваного, захисника, інших учасників провадження вирішуються на етапі судового провадження (п. 24 ст. 3 КПК), а не провадження у слідчого судді, і за умови надання суду протоколу обшуку як доказу винуватості у вчиненні злочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.02. 2021 року у справі № 331/5362/15-к.

Слідчий суддя не знаходить законних підстав проведення обшуку квартири за вищевказаною адресою, адже це може порушити права власників цього приміщення.

На підставі вищевикладеного, з метою не допущення порушення гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами права власності особи, враховуючи, що клопотання сторони обвинувачення, не відповідає вимогам законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 233-235 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на обшук, за матеріалами кримінального провадження № 0000087 від 31.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 03.02.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1