Справа № 522/118/25
Провадження № 1-кс/522/148/25
УХВАЛА

Іменем України

08 січня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання Старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області майору юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Одеса, не одружений, займаючий посаду навідника номер обслуги ВЧ4972, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 05.12.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчим управлінням Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000674 від 05.12.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2024 у громадянина ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які усвідомлювали, що російська федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом виготовлення та збуту громадянину України ОСОБА_9 , «фіктивних», а саме таких які не зобов`язують останнього з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 повісток нібито виданих посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ), з метою сприяння ухиленню останнім від виконання визначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, 03.12.2024 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зустрілися із ОСОБА_10 на станції технічного обслуговування (далі - СТО), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, домовилися з ОСОБА_10 за грошові кошти у розмірі 1000 доларів США про виготовлення на його ім`я «фіктивних», а саме таких які не зобов`язують останнього з`явитися до РТЦК та СП, повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ).

Після чого, 12.12.2024 приблизно о 15:45, під час особистої зустрічі із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину, який розташований неподалік від СТО, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 взяв грошові кошти у розмірі 1000 доларів США та передав ОСОБА_5 , які останній перерахував та поклав собі у кишеню. Крім того, ОСОБА_10 надав ОСОБА_8 паспорти громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , для перевірки останніх на наявність їх розшуку, використовуючи базу «Оберіг».

Надалі, 21.12.2024 о 10:50, під час особистої зустрічі між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , останній повідомив ОСОБА_10 про проведення мобілізаційних заходів на всіх виїздах та в`їздах з с. Фонтанка Одеського району Одеської області, а також про проведення антитерористичних (контрдиверсійних) заходів.

Після чого, 04.01.2025 о 10:25 ОСОБА_5 надіслав ОСОБА_10 голосове повідомлення у месенжер «Whats up», тривалістю у 05 секунд, у якому «Серега, там экстренная облава на Крыжановке началась, поэтом будьте аккуратны». Після чого, ОСОБА_5 в ході телефонної бесіди повідомив про те, що біля ж/м «Зелений мис» у с. Крижанівка, будуть проводитися мобілізаційні заходи

Після чого, 06.01.2024 приблизно о 14:00, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , об`єднані спільним умислом, направленим на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, зустрілися із ОСОБА_10 біля будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, за допомогу в уникненні від мобілізації та не вручення повісток про виклик до органів РТЦК та СП, а також за попередження останнього про проведення мобілізаційних заходів на території м. Одеса та Одеської області, з метою сприяння ухиленню останнім від виконання визначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 06.01.2025 № 943/304 встановлено, що на виконання вимог спільного наказу від 12.06.2024 № 15 дск, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_6 , спільно з представниками Національної гвардії України та Національної поліції, виконували завдання щодо забезпечення функціонування системи військового обліку, зокрема щодо оповіщення людських мобілізаційних ресурсів на території Одеського району (с. Крижанівка) протягом грудня 2024 та січня 2025, зокрема 21.12.2024 та 04.01.2025

Зазначена інформація щодо координат, розташування та позицій підрозділів, техніки, озброєння, особового складу може завдати шкоди обороноздатності країни, вказана інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами. Ідентифікація на місцевості співробітниками ТЦК та СП, а також інших підрозділів, які залучаються до виконання завдання за призначенням можлива за знаками розпізнавання на формі одягу, номерними знаками службових автомобілів («Національна поліція України», «Національна гвардія України»), та інших формувань, утворених відповідно до законів України.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наступним.

У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Одеса, не одружений, займаючий посаду навідника номер обслуги ВЧ4972, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

06.01.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

07.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 06.01.2025;

протоколом затримання ОСОБА_5

протколом обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 від 06.01.2025;

листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 943/316 від 06.01.2025;

повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 07.01.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.12.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.02.2025

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.01.2025;

протоколом добровільної видачі документальних матеріалів від 03.01.2025;

протоколом огляду від 03.02.2025;

протоколом огляду від 06.01.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 06.01.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 06.01.2025

іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8

ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, так як усвідомлює, що санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

- згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду;

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а тому не виключаються спроби повторного вчинення вказаного кримінального правопорушення останнім.

В клопотанні зазначено, що враховуючи вищезазначені ризики, а також суспільний резонанс вищенаведеного кримінального правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вищевказані дії та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК України, підозрюваному ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими. Підтвердила, що кримінальне провадження за ч. 3 ст. 368 КК України було заведено 05.12.2024 року, а кримінальне провадження по ч. 1 ст. 114 прим. 1 КК України заведено 30 грудня 2024 року, обидва ці провадження об`єднанні. В межах цього провадження проводились НСРД які на цей час лише частково розсекречені. Звернула увагу, що вказані кримінальні провадження були заведені з формулюванням «Неправомірних дій військових службових осіб» без конкретизації прізвищ.

Захисник заперечував проти клопотання повністю. Звернула увагу, що підозра пред`явлена тільки по ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК, тому на її думку докази які збирались в межах провадження по ч. 3 ст. 368 КК України не підлягають застосуванню при розгляді даного клопотання. Наполягала на тому, що з клопотанням не надані докази підтвердження скоєння підозрюваним зазначеного злочину. Звернула увагу суду, що кваліфікація слідством дій ОСОБА_5 по наданню фіктивних повісток для ухилення від мобілізації як перешкоджання законній діяльності ЗСУ вважає сумнівним. Зазначила, що у зв`язку з пораненням на війні підозрюваний має захворювання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника, додаткових пояснень не надав.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Викладені обставини, можлива наявність невстановлених співучасників, а також тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , свідчать про те, що підозрюваний, у випадку не застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені; тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.,

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо неї.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: репутацію підозрюваного, а також що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у розмірі застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу чи внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на цей час виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлюються інші співучасники злочину.

З урахуванням зазначених обставин справи, а також особи самого підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність не призначати заставу, оскільки у разі її внесення, даний запобіжний захід буде не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам на даному етапі слідства.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області майору юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Одеса, не одружений, займаючий посаду навідника номер обслуги ВЧ4972, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 05.12.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.03.2025 року, після чого, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 08.01.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1