ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/332/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/174/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

-прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено частково клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 14 лютого 2025 року, із забороною їй цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора чи суду, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, в тому числі оздоровчої фізкультури, лікувального масажу, прибуття до укриття чи бомбосховища та задоволення потреб дітей.

Також покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги послався на те, що прокурор не надав жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. На думку захисника прокурор обґрунтовує наявність ризику виключно відмовою ОСОБА_8 надавати свідчення.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу слідчий суддя повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання ; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого ; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Крім того, відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_8 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, яке вчинено шляхом зловживанням службовим становищем, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій, є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Посилання захисника на те, що слідчий обґрунтовує наявність ризиків виключно відмовою підозрюваної надавати показання, то це є безпідставними, оскільки ризик переховування підтверджується майновим становищем ОСОБА_8 , які має можливості покинути території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а ризик впливу на свідків підтверджується її обізнаністю в анкетних даних свідків, оскільки вони є її колишніми колегами.

Що стосується доводів захисника про не наведення у клопотанні прокурора доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, то вони спростовуються текстом самого клопотання, в якому зазначено перелік доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_8 до інкримінованого їх злочину, а сам:

1. Довідкою спеціаліста у кримінальному провадженні від 12.08.2024 року;

2. Витербуваними з ГУ ДПС у Харківській області документами та інформацією щодо призначення, покладених обов`язків та відповідальності заступника начальника відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_8 у 2020 році;

3. Витербуваними документами щодо ініціювання СУ ФР ОВПП ДФС України перевірки ФО-П ОСОБА_9 та не проведення вказаної перевірки ГУ ДПС в Харківській області;

4. Вилученою копією висновку судового експерта №8/304-СЕ-20 від 19 листопада 2020 року;

5. Вилученою копією ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 08.12.2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, у зв`язку зі сплатою єдиного податку в сумі 3 154 146 грн., звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.212 КК України;

6. Вилученою розпискою ОСОБА_9 щодо отримання у березні 2020 року доходу від підприємницької діяльності на суму 21 030 000 грн.;

7. Вилученим листом ГУ ДПС в Харківської області від 12.08.2020 року №16589/9/20-40-33-05-11 щодо визначення відповідальними особами за виконання постанови про залучення спеціаліста від 23.07.2020 року заступника начальника відділу ОСОБА_8 та головного державного ревізора-інспектора ОСОБА_10 .

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків досудового розслідування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: