ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого (у режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року у кримінальному провадженні №0000067 від 12 березня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Несвоя Новоселицького району Чернівецької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 встановлено рахувати з 12 березня 2024 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 07 березня 2024 року орієнтовно в обідній час, під час спільного розпивання алкогольних напоїв спільно із ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, під час словесного конфлікту, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи злочинний умисел,

_________________________________________________________________________

ЄУНСС 720/1435/24 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9

Номер провадження 11-кп/822/67/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

направлений на спричинення тілесних ушкоджень та заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, перебуваючи у приміщенні однієї із житлових кімнат житлового будинку по АДРЕСА_1 , із застосуванням тупих предметів та ножа наніс удари по тілу потерпілого ОСОБА_8 .

Зокрема, ним було завдано удари в ділянку голови та шиї, при цьому було нанесено не менше семи ударів тупими предметами та не менше дванадцяти ударів колючо-ріжучим предметом ножем, внаслідок чого заподіяно потерпілому тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, серед яких такі, що несумісні із життям, тобто заподіяв смерть потерпілому.

В подальшому з метою приховування тіла та слідів злочину ОСОБА_6 переніс труп ОСОБА_8 з приміщення житлової кімнати до підсобного приміщення вказаного господарства, де 12 березня 2024 року труп був виявлений працівниками поліції.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На цей вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 на ст.118 КК України.

Вважаючи вирок необґрунтованим, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, вирок є надто суворим і не відповідає принципам достатності покарання для виправлення обвинуваченого.

Стверджує, що ОСОБА_6 не мав наміру вбивати ОСОБА_8 , натомість його дії охоплюються диспозицією ст.118 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_6 вчинив злочин під час самозахисту, адже ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав душити обвинуваченого, припинивши свій напад лише після отримання поранення.

Також вказує, що ОСОБА_6 після бійки допоміг ОСОБА_8 лягти на ліжко та на його прохання приніс воду, а відтак не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому.

Зрештою вважає, що обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України ґрунтується лише на показаннях односельчан та припущеннях сторони обвинувачення.

Крім того, за твердженням захисника, ОСОБА_6 визнав свою вину за ст.118 КК України, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, а тому наявні законні підстави для призначення більш м`якого покарання за цією статтею.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату і час апеляційного розгляду були належним чином повідомлені. Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, їхнє неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши учасників апеляційного провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вказаних вимог при ухваленні вироку дотримано у повній мірі, а висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину частково, пояснив, що він дійсно завдав декілька ударів ножем ОСОБА_8 , зокрема, у шию, але це сталося у ході самооборони, оскільки потерпілий на нього напав і почав душити.

Свідок ОСОБА_10 надала у суді першої інстанції показання, що 07 березня 2024 року бачила мотоцикл ОСОБА_8 біля будинку ОСОБА_6 . Також вказала, що не бачила обвинуваченого у період часу з 07 по 12 березня 2024 року.

Свідок ОСОБА_11 сусід обвинуваченого надав районному суду показання, що 08 березня 2024 року бачив мотоцикл ОСОБА_8 біля будинку ОСОБА_6 , а наступного дня мотоциклу вже не було. Свідок вказав, що ОСОБА_8 часто приходив до ОСОБА_6 , вони розпивали спиртні напої, між ними бували конфлікти та бійки.

Аналогічні показання надала і свідок ОСОБА_12 .

Судом першої інстанції також досліджено письмові докази у кримінальному провадженні.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, від 12 березня 2024 року, ОСОБА_13 повідомила, що 07 березня 2024 року її син ОСОБА_8 вийшов з дому та не повернувся (т.1 а.п.34).

З протоколу огляду місця події від 12 березня 2024 року з додатками, місцем вчинення кримінального правопорушення є господарство ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Під час огляду у підсобному приміщенні будинку виявлено труп ОСОБА_8 , а також кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, вилучено зразки для проведення експертиз (т.1 а.п.40-77).

Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-24/3122-БД від 29 травня 2024 року встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_6 (т.1 а.п.104-111).

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-24-3777-БД від 29 травня 2024 року встановлено, що кров, виявлена на клинку ножа, збігається за генетичними ознаками зі зразком крові ОСОБА_8 (т.1 а.п.118-133).

З висновку дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/126-24/3775-Д від 02 квітня 2024 року встановлено, що сліди пальців з поверхні пляшки з надписом «Наша марка», залишені ОСОБА_6 (т.1 а.п.138-150).

З висновків судово-імунологічних експертиз за №№ 504, 506, 507, 508, 509, 510, 511, 512, 513, 514, 515, 516 установлено, що в плямах бурого кольору на вилучених предметах одягу та фрагментах марлі, відібраних під час огляду місця події знайдено кров людини, яка може належати особі з групою крові В та супутнім антигеном Н, у даному випадку ОСОБА_8 (т.1 а.п.: 153-156, 158-161, 163-166, 177-180, 182-185, 187-190, 192-195, 197-200, 202-205, 211-213, 239-242, 252-260).

Із висновку цитологічної експертизи №40 від 01.04.2024 року встановлено, що при судово-медичній експертизі трьох недопалків сигарет в слідах слини знайдено епітеліальні клітини, згідно групової належності яких не виключається випалювання їх ОСОБА_8 , також не виключається змішування клітин від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (т.1 а.п.207-209).

Із висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 №19-Н від 13.03.2024 року встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від геморагічного шоку, як наслідок масивної зовнішньої кровотечі, яка виникла від чисельних колото-різаних поранень м`яких тканин голови та шиї з ушкодженням кровоносних судин. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупу ОСОБА_8 , виявлений етиловий спирт в кількості: в крові 2,22‰, в сечі 3,19‰, що стосовно живих осіб відповідає сп`янінню середнього ступеню. Крім того, при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 виявлено сліди посмертного переміщення тіла трупа.

Із додаткового висновку судово-медичної експертизи №19-Н від 06.05.2024 року встановлено, що тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_8 виникли незадовго до моменту настання смерті внаслідок десяти травмуючих дій колючо-ріжучим предметом (типу фінського ножа), характеристиками якого також володіє кухонний ніж.

У висновку експертом констатовано, що механізм тілесних ушкоджень не відповідає повній мірі обставинам, на які вказує ОСОБА_6 . Беручи до уваги морфологічні особливості та локалізації тілесних ушкоджень, які були виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , накладання засохлих слідів крові на предметах, виявлених при огляді місця події, відеозапису проведеного слідчого експерименту, цілком ймовірно, що на момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 перебував у горизонтальному положенні на ліжку, а ОСОБА_6 перебував у вертикальному положенні (стоячи) по праву сторону від потерпілого. (т.1 а.п. 232-237).

У протоколі огляду від 13 березня 2024 року та протоколі слідчого експерименту від 29 травня 2024 року із свідком ОСОБА_14 зафіксовано обставини виявлення мопеда, що належав ОСОБА_8 (т.2 а.п. 40-46).

Із висновку судово-медичної експертизи №32 екс-Н від 12.03.2024 року встановлено, що у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження у виді саден по тильній поверхні китиці правої руки в проекції між основами великого та вказівного пальців, по задній поверхні лівої китиці, в лівій вилицевій ділянці. Дані тілесні ушкодження виникли від трьох травмуючих дій тупих предметів, можуть відповідати проміжку часу від трьох до п`яти діб та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень малоймовірне внаслідок падіння з положення стоячи з послідуючим співударянням об площину з виступаючими тупими предметами. Крім того, виникнення тілесних ушкоджень є малоймовірним шляхом спроби удушення кистями рук сторонньою особою. (т.2 а.п.74-75).

Із протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього від 13.03.2024 року із ОСОБА_6 встановлено, що останній розказав, що до нього додому на червоному мопеді приїхав ОСОБА_8 . В подальшому вони разом випили пляшку ємністю 0,5 літра горілки, яку привіз ОСОБА_8 . Після того як вони випили вищевказану пляшку він пішов в магазин та приніс ще одну пляшку горілки ємністю 0,5 літра, яку вони випили. В подальшому він ліг спати, а прокинувся від того, що ОСОБА_8 почав його душити. Надалі він встав з ліжка та взяв ніж і вдарив ним ОСОБА_8 , однак в яку частину тіла та скільки разів не пам`ятає. Після вказаного інциденту ОСОБА_8 попросив води та ліг спати. Коли він прокинувся вранці, то ОСОБА_8 вже був мертвий. Після цього він відтягнув його тіло в підсобне приміщення іншого будинку та залишив його там, мотоцикл останнього відштовхав з дороги в поле, а ніж викинув через дорогу. (т.2 а.п.124-127).

Із висновку судово-психіатричної експертизи №603 від 26 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_6 на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі емоційно-лабільного розладу внаслідок органічного ураження ЦНС змішаного (судинного та інтоксикаційного) генезису, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент інкримінованого йому діяння, обвинувачений ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, однак виявляв ознаки психічного розладу у формі емоційно-лабільного розладу внаслідок органічного ураження ЦНС змішаного (судинного та інтоксикаційного) генезису та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. (т.2 а.п.82-83).

Таким чином, оцінивши сукупність досліджених доказів у їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України та безпідставність версії захисту про його самооборону та про те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

Умисне вбивство, передбачене ст. 115 КК України, з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

На відміну від умисного вбивства, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння, який обумовлений захистом винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Вирішуючи питання про відсутність чи наявність в діях особи стану необхідної оборони у разі вчинення злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи слід оцінювати акт суспільно небезпечного посягання й акт захисту, встановлювати їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Аналізуючи обставини заподіяння ОСОБА_6 смерті ОСОБА_8 , колегія суддів звертає увагу на спосіб, кількість (зокрема не менше дванадцяти ударів ножем), характер і локалізацію тілесних ушкоджень (серед яких область шиї та обличчя), механізм їх спричинення (згідно висновку експертизи ОСОБА_8 на момент завдання ушкоджень лежав, а ОСОБА_6 стояв), знаряддя злочину (ніж), а також поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після події (переміщення трупа у підсобне приміщення, переховування трупа у будинку протягом п`яти днів, переміщення мопеду потерпілого та намагання викинути ніж, не повідомлення правоохоронних органів).

Відтак апеляційний суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 , спричиняючи потерпілому ОСОБА_8 удари ножем у життєво важливі частини тіла, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, та, за відсутності ознак необхідної оборони та відсутності небезпечності посягання з боку потерпілого, умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження в життєво важливі частини тіла, маючи умисел та бажаючи настання його смерті.

Сторона захисту обґрунтовує свою версію тим, що ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав душити ОСОБА_6 , що й змусило обвинуваченого оборонятися.

Колегія суддів оцінює цю версію як неспроможну, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи №32 екс-Н, у ОСОБА_6 не виявлено тілесних ушкоджень, характерних для удушення кистями рук (т.2 а.п.79).

При цьому інші виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження за своїм характером і тяжкістю не можуть бути порівняні з тілесними ушкодженнями, заподіяними обвинуваченим потерпілому ОСОБА_8 .

Інших доказів того, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне посягання, яке б зумовило з боку ОСОБА_6 невідкладну необхідність заподіяти потерпілому шкоду, матеріали кримінального провадження не містять і захист не надав.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є особою похилого віку.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції не встановив.

Непереконливими є і доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вони передбачають, серед іншого, визнання особою тих обставин, які їй ставляться у провину, у той час як ОСОБА_6 свою вину визнав частково.

Обставиною, що обтяжує покарання, визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Урахував суд першої інстанції і посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , який приховав труп, відігнав мотоцикл потерпілого від свого господарства, викинув ніж знаряддя злочину, не визнав свою вину у межах пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, судом призначене покарання у межах санкції ч.1 ст.115 КК України, яке відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України.

Проаналізувавши кожен з доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, як того просить апелянт.

Вирок суду першої інстанції відповідає положенням ст.370 КК України, є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

20.02.2025

(дата засвідчення копії)