Справа № 164/3090/24
п/с 1-в/164/200/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Ониска Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Шумік О.І.,

прокурора Прокопчука В.А.,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 Потолкової Л.П..

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог закону про декриміналізацію. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 клопотання підтримав, просив застосувати до нього закон про декриміналізацію дрібних крадіжок.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львовавід 25 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням за попереднім вироком Яворівського районного суду Львівської області від 05.07.2023 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.10.2023 року визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 23.08.2018 крадіжки майна вартістю 300 грн., вчинення крадіжки майна 13.09.2018-14.09.2018 вартістю 10 000 грн., вчинення крадіжки майна 19.09.2018 вартістю 16 820 грн., вчинення крадіжки майна 19.09.2018 вартістю 600 грн.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року у справі № 460/30/18, яким ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 28.12.2018 крадіжки майна вартістю 7 187 грн. 12 коп., вчинення крадіжки майна 08.01.2019 вартістю 3 235 грн. 92 коп., вчинення крадіжки майна 09.01.2019 вартістю 613 грн. 33 коп., вчинення крадіжки майна 18.01.2019 вартістю 2 532 грн. 33 коп., вчинення крадіжки майна 19.01.2019 вартістю 4 221 грн. 15 коп., вчинення крадіжки майна 04.02.2019 вартістю 5 500 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року, апеляційну скаргу залишено без задоволення, вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 змінено, виключено з мотивувальної частини вироку Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 покликання на обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину повторно, у решті вирок суду залишено без змін.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29.05.2020 остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 13.07.2017-18.10.2017 крадіжки майна вартістю 945 грн. 52 коп., вчинення крадіжки майна 06.04.2018 вартістю 1 616 грн. 39 коп., вчинення крадіжки майна 04.01.2019 вартістю 4 667 грн. 05 коп., вчинення крадіжки майна 05.01.2019 вартістю 3 762 грн. 95 коп. та вартістю 6 210 грн., вчинення крадіжки майна 28.01.2019 вартістю 2 899 грн. 66 коп.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, вирок Яворівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного ОСОБА_1 покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року приєднано покарання, призначене вироком Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, а саме у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців. Призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 06.01.2020 крадіжки майна вартістю 4 200 грн., вчинення крадіжки майна 20.01.2020 вартість не зазначена, вчинення крадіжки майна 21.01.2020 вартість не зазначена, вчинення крадіжки майна 21.01.2020 вартість не зазначена, вчинення крадіжки майна 22.01.2020 вартістю 6 750 грн.

Вироком Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року щодо ОСОБА_1 в частині визнання його винуватим та призначення покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок: визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання - 3 роки позбавлення волі, строк покарання ОСОБА_1 обчислювати з 26 травня 2020 року, в решті вирок залишено без змін.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 05.03.2018 крадіжки майна вартістю 891 грн. 84 коп.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2017 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 800 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1600 гривень. Станом на 1 січня 2018 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 881 гривня, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1762 гривні. Станом на 1 січня 2019 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 960 гривень 50 копійок, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1921 гривня. Станом на 1 січня 2020 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1051 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2102 гривні.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив крадіжку майна по двом епізодам, що мали місце 13.09.2018-14.09.2018, 19.09.2018, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Франківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2023 року;

- вчинення крадіжки майна по п`яти епізодам, що мали місце відповідно 28.12.2018, 08.01.2019, 18.01.2019, 19.01.2019, 04.02.2019, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року;

- вчинення крадіжки майна по трьом епізодам, що мали місце відповідно 04.01.2019, 05.01.2019, 28.01.2019, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року;

- вчинення крадіжки майна по двом епізодам, що мали місце відповідно 06.01.2020, 22.01.2020, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжок за вказаними епізодами перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2017-2020 роки, вказані діяння не можуть бути визнані дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 задовольнити.

Встановити такі, що підпадають під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжок засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Франківського районного суду м. Львовавід 25 жовтня 2023 року, за епізодами 23.08.2018 на суму 300 грн., 19.09.2018 на суму 600 грн.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року, за епізодом 09.01.2019 на суму 613 грн. 33 коп.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року, за епізодами 13.07.2017-18.10.2017 крадіжки майна вартістю 945 грн. 52 коп., вчинення крадіжки майна 06.04.2018 вартістю 1 616 грн. 39 коп.

Встановити такі, що підпадають під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжок засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, за епізодами 20.01.2020 вартість викраденого не зазначена, 21.01.2020 вартість викраденого не зазначена, 21.01.2020 вартість викраденого не зазначена.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, за епізодом 05.03.2018 на суму 891 грн. 84 коп.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК Українизвільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_1 діяння.

В зв?язку із звільненням ОСОБА_1 відвідбування покаранняза вироком Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України ч. 4 ст. 70 КК України у вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, застосуванню не підлягає.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70КК України за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 рокуна строк 4 роки позбавлення волі.

Декриміналізація зазначених діянь не впливає на призначене покарання ОСОБА_1 за вироком Франківського районного суду м. Львовавід 25 жовтня 2023 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.