Єд. унік. № 237/1718/25
Провадження № 1-кп/243/591/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000075 від 23 січня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаївки Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що на даний час, немає необхідності у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які передбачені кримінально-процесуальним законом України підстави для подальшого тримання під вартою. Крім цього, вважає, що прокурором у даному кримінальному провадженні взагалі не доведено певність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , жодні об`єктивні дані, які б підтверджували ці ризики, матеріали кримінального провадження не містять. Крім того, стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час значно погіршився, вже знаходячись під вартою в слідчому ізоляторі ОСОБА_7 неодноразово зверталася за медичною допомогою з приводу погіршення стану здоров`я, зокрема з приводу болю в нирках. Встановити точний діагноз в умовах слідчого ізолятору неможливо. Зазначив, що застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на теперішній час не відповідає ризикам, зазначеним у нормах Кримінально-процесуального законодавства.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала клопотання захисника та просила змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , зважаючи на його необґрунтованість. Вказав, що встановлені ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої продовжують існувати на даний час, тому інші більш м`які запобіжні заходи будуть не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.11.2024 до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому був продовжений.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001.

Частиною 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність нині ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вона може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою, може побудити її на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу не спроможне запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 . Суд зауважує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного чи обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Крім того, в даному випадку тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності. Суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Обмеження права ОСОБА_7 на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти її втечі та забезпечити належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає правових підстав для застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне залишити застосований відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін, у межах строку, на який його було продовжено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.02.2025, а саме: до 11.04.2025 включно, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 201, 314-315 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 10.03.2025 о 16-35 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3