Справа № 209/2269/25
Провадження № 1-кп/209/199/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючої судді Левицької Н.В., розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000038 від 03 березня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська (на теперішній час -м. Кам`янське) Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року у справі № 209/188/15-ц ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 січня 2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

Однак, ОСОБА_1 , якому було відомо про обов`язковість виконання зазначеного рішення суду будучи попередженим державним виконавцем Дніпровським ВДВС у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання малолітньої доньки.

Так, ОСОБА_1 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання доньки, тобто маючи прямий злочинний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання малолітнього сина, у період часу з 01 квітня 2023 року по 28 лютого 2025 року включно аліменти на утримання малолітньої доньки не сплачував, будь-якої допомоги на утримання її у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні доньки не брав та станом на 28 лютого 2025 року, згідно з довідкою про заборгованість з аліментів, виданою Дніпровським ВДВС у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 78579 гривень 50 копійок.

Таким чином, у період часу з 01 квітня 2023 року по 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 1 рік 11 місяців відповідних платежів, а саме у розмірі 78579 гривень 50 копійок.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

У відповідності до вимог статей 291, 302 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані:

1) письмова заява обвинуваченого ОСОБА_1 , складена в присутності захисника Чекуріна Сергія Анатолійовича, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

2) письмова заява потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст.302 КПК України.

ОСОБА_1 в присутності захисника Чекуріна С.А., а також потерпілій ОСОБА_3 було роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор впевнився у добровільності їх згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 скоїв вказане кримінальне правопорушення (проступок) за встановленими органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а його діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст.164 КК України, оскільки він скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

У відповідності зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_1 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальними проступком, ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про його особу, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільну його характеристику за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття, а також відсутність обставин, що його обтяжує.

На підставі вищенаведеного, враховуючи характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення та особу винного, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 покарання у виді пробаційного нагляду, в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_1 даний вид покарання суд враховує, що саме покарання, яке полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції обвинуваченого від суспільства в даному випадку є необхідним та достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1-3 ч. 2, п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України встановити ОСОБА_1 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався.

Судові витрати, речові докази по справі відсутні.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Н.В. Левицька