У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/1007/25

провадження № 1-кс/0285/314/25

22 лютого 2025 року м. Звягель

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.127, ч.2 ст.146, ч. 1 ст.162 КК України (ЄРДР №0000159 від 20 лютого 2025 року),

УСТАНОВИВ:

22.02.2025 старший слідчий СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.127, ч. 2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 20.02.2025 у точно невстановлений слідством час та місці, однак не пізніше 7 год. ОСОБА_5 , підозрюючи односельчанина ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки з його будинку, вирішив вчинити відносно останнього катування з метою зізнання у вчиненні крадіжки та повернення викраденого майна.

Про свій злочинний умисел ОСОБА_5 повідомив своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та попросив їх допомогти вчиняти протиправні дії відносно ОСОБА_8 на що останні погодились, підтримали злочинні наміри ОСОБА_5 і таким чином вступили з ним у попередню злочинну змову.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, 20.02.2025 року близько 7 год. ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який для реалізації умислу взяв із собою мисливську рушницю (номер 92276-63), на невстановленому транспортному засобі приїхали до будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_8 .

Усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, та знаючи, що у приміщенні будинку АДРЕСА_1 проживають також інші особи, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , керуючись єдиним злочинним умислом, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи фізичну силу вибили вхідні двері до вказаного будинку, після чого з метою вчинення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_8 , незаконно проникли в будинок. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на катування ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи спільно, погрожуючи рушницею, з метою отримання зізнання ОСОБА_8 у вчиненій крадіжці, без розриву в часі, нанесли декілька ударів ногами та руками по різних частинах тіла ОСОБА_8 .

Оскільки ОСОБА_8 не зізнавався у скоєнні крадіжки, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи спільно, погрожуючи насильством небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_8 , яке потерпілий сприймав як реальне, проти волі ОСОБА_8 , тримаючи потерпілого за руки вивели з будинку та посадили у невстановлений слідством автомобіль, таким чином позбавивши його волі. В салоні автомобіля, продовжуючи незаконно утримувати ОСОБА_8 , із значною силою прикладання нанесли один удар стволом рушниці по голові ОСОБА_8 .

Подолавши у такий спосіб волю до опору ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на невстановленому автомобілі вивезли потерпілого в лісопосадку в урочище «Гойдалки» поблизу селища Довбиш.

Прибувши в лісопосадку, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , намагаючись отримати зізнання у вчиненій крадіжці від ОСОБА_11 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на катування, витягли ОСОБА_8 з автомобіля, після чого прив`язали останнього металевим тросом до дерева, таким чином продовжували утримувати потерпілого проти його волі.

В подальшому, застосовуючи психологічний тиск, який проявився у погрозах застосування зброї та здійсненням пострілів близько тіла ОСОБА_8 , що супроводжувалося нанесенням чисельних ударів руками та ногами по різних частинам тіла, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжували утримувати потерпілого в лісопосадці в супереч волі останнього до поки ОСОБА_8 , переживаючи за своє життя та здоров`я, з метою припинення насильницьких дій відносно нього, зізнався у вчиненій крадіжці та повідомив місцезнаходження викраденого майна.

У подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діючи спільно, в супереч волі ОСОБА_11 посадили його у невстановлений слідством автомобіль, та поїхали до місця, на яке вказав ОСОБА_11 , а саме біля будинку його батьків по АДРЕСА_2 , де потерпілий, скориставшись нагодою, утік від правопорушників.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- незаконно впливати на свідка, потерпілого чи іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні наступних правопорушень:

- передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, за яке можливо призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років;

- передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за яке можливо призначення покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк;

- передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за яке можливо призначення покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Також існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що для вчинення кримінальних правопорушень було використано транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ФОРД» білого кольору та який в даному кримінальному провадженні є засобом скоєння злочину та на даний час органом досудового розслідування вживаються заходи для його пошуку. Підозрюваний, перебуваючи на волі може здійснити заходи з метою його знищення або переховування. Крім того, показаннями потерпілого ОСОБА_8 встановлено, що підозрювані останнього прив`язали металевим тросом до дерева, таким чином продовжували утримувати потерпілого проти його волі та під час слідчих дій не виявлено даний трос. Підозрювані у свої показаннях не вказують на місцезнаходження даного тросу та автомобіля.

ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , показання яких викривають злочинну діяльність підозрюваних у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який супроводжувався заподіянням потерпілим фізичних страждань та із застосуванням зброї, а також вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 - катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного болю, вчиненому з метою примусити вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати зізнання, з метою покарати його за дії у вчиненні яких він підозрюється. Така поведінка підозрюваного свідчить про те, що останній може в подальшому чинити вплив на потерпілих та залякувати останніх, що може призвести до зміни показань.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 є односельчанином потерпілих та свідків та згідно матеріалів кримінального провадження підозрюваний знає місце знаходження потерпілих, свідків, що може спричинити вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні останнім з метою уникнення відповідальності.

Крім того, посилався на ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 за короткий проміжок часу вчинив три умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про системність вчинення злочинів, можливість та ризик вчинення нових злочинів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Просили обрати більш м`який запобіжний або визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід, у випадку задоволення клопотання слідчого.

Перевіривши надані матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження ЄРДР № 0000159 від 20.02.2025.

21 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст.162 КК України.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 178, 183, 184 КПК України та надані докази доводять наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя визнає обгрунтованими посилання слідчого на ризики незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілого та свідків, чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, переховування від слідства та суду, а також вчинення ішних кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти (рішення у справах: «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його особу та наявність ризиків, що можуть зашкодити досудовому розслідуванню кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює на посаді начальника будівельного майданчика ФОП ОСОБА_15 , за місцем роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

З урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що існують ризики завдання шкоди суспільним інтересам, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, та вважає можливим допустити обмеження прав підозрюваного ОСОБА_5 шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчим доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обгрунтованим, але підлягає задоволенню частково - строк тримання під вартою слідчий суддя визначає в межах строку досудового розслідування, з урахуванням часу фактичного затримання ОСОБА_5 працівниками поліції о 18 год. 10 хв. 20.02.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, розмір застави не визначається.

Керуючись вимогами статей 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 59 діб - до 18 год. 10 хв. 21 квітня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.? ? ?

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1