Провадження № 1-кс/524/3345/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат - ОСОБА_4 , звернулась із зазначеною скаргою, у якій просила скасувати постанову старшого дізнавача СД Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000930 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Скарга мотивована тим, що зазначена постанова є передчасною, та такою, що постановлена з порушенням вимог статті 9 та 25 КПК України.

Скаржник та дізнавач про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Представник скаржника подав заяву, у якій просить скаргу задовольнити у повному обсязі, розгляд скарги проводити без фіксування судового засідання.

Дізнавач подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши зміст скарги, доданих до неї матеріалів, а також матеріали кримінального провадження № 0000930 від 06 жовтня 2024 року, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК України порядку для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

За змістом частин першої, другої статті 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За правилами частини першої статті 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що підрозділ дізнання Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснювало досудове розслідування кримінального провадження № 0000930, внесеного до ЄРДР 06 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Постановою від 31 жовтня 2024 старший дізнавач сектору дізнання Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 закрив зазначене кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ураховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, має з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, а висновок щодо закриття кримінального провадження не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтями 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно необхідності проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження - скасуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 від 31 жовтня 2024 про закриття кримінального провадження № 0000930, внесеного до ЄРДР 06 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України .

Матеріали кримінального провадження № 0000930, внесеного до ЄРДР 06 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, - повернути органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1