У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001157, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.11.2010 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 26.08.2014 по відбуттю строку покарання;

- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2016 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 395 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого 03.01.2020 по відбуттю строку покарання,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 1 912 грн. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом не враховано наявність міцних соціальних зв`язків, оскільки він проживає разом із матір`ю та батьком, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

Звертає увагу на відсутність обставин, які обтяжують покарання, та повне відшкодування майнової шкоди потерпілій. Має щире бажання вступити до лав ЗСУ та приймати активну участь у захисті Батьківщини.

Вважає, що його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства та наявні підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих умисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

14 листопада 2023 року близько 21:30 год ОСОБА_6 проходив повз домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на вчинення крадіжки будь-якого чужого майна.

Виконуючи задумане, ОСОБА_6 переліз через паркан домоволодіння, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може завадити його злочинній діяльності, таємно, в період дії воєнного стану в Україні, підійшов до піднавісу, звідки вчинив крадіжку алюмінієвого бідона об`ємом 20 л вартістю 510,00 грн.

Після чого, ОСОБА_6 продовжив свою злочинну діяльність та з території домоволодіння викрав: алюмінієву каструлю об`ємом 20 л вартістю 1 175,00 грн; алюмінієву миску об`ємом 10 л вартістю 236,25 грн; чавунний казан об`ємом 10 л вартістю 370,00 грн; чавунний казан об`ємом 20 л вартістю 475,00 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2 766,25 грн, після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше сховище, вчинене в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Потерпіла ОСОБА_7 належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, до суду не з`явилася, її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, а також кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, є правильними.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, апелянтом не оспорюються. Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується доводів обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, яке на його думку, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини його вчинення, дані щодо особи обвинуваченого, який характеризується негативно, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, проте після звільнення з місць позбавлення волі 03.01.2020, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив аналогічний злочин у період дії воєнного стану.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, не працює, вживає алкогольні напої, неодноразово від місцевих мешканців на нього надходили скарги.

Згідно довідки РТЦК та СП на військовому обліку не перебуває. Хоча в апеляційній скарзі обвинувачений зазначив про намір вступити до лав ХСУ, але ці доводи є голослівними, оскільки він не здійснив жодного заходу щодо постановки на військовий облік та проходження військової служби.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначивши ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, судом першої інстанції достатньо враховані всі обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений.

Наведені апелянтом доводи про те, що судом першої інстанції не враховані дані про його особу не заслуговують на увагу, оскільки ці дані враховано при призначенні покарання ОСОБА_6 .

З цих же підстав, колегія суддів не вбачає за можливе звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, відбував реально покарання у виді позбавлення волі, не виправився та належних висновків для себе не зробив, вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, у період воєнного стану, колегія суддів вважає неможливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, та про відсутність підстав для прийняття рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить обвинувачений.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, не має.

За такого апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3