Провадження №: 1-в/336/34/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Трудове Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 09.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника Шевченківського РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у відношенні ОСОБА_4 , засудженого вироком Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 09.11.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Подання обґрунтовано тим, що 28.12.2023 засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та здійснення нагляду, з обов`язками покладеними на нього судом, з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння адміністративних та кримінальних правопорушень., ознайомлений з обов`язками, передбаченими ч.3 ст.164,166 КВК України. За результатами проведеної бесіди засуджений власноручно заповнив підписку, про свідчить його особистий підпис в зазначеному документі.

28.12.2023 винесено постанову (ознайомлений під особистий підпис) про встановлення днів явки для реєстрації, згідно якої ОСОБА_4 зобов`язаний з`являтись до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області для проведення реєстрації та призначені дні явки: 1-й та 3-й понеділок кожного місяця.

01.04.2024 засуджений не з`явився на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, про причини неявки не повідомив. За допомогою засобів телефонного зв`язку через матір засудженого було повідомлено про явку до органу пробації 02.04.2024, в означений день ОСОБА_4 так і не з`явився.

03.04.2024 у відповідності до вимог ст. 166 КВК України ОСОБА_4 був письмово попереджений про можливість скасування звільнення від покарання.

17.06.2024 року, в день проведення реєстрації, до уповноваженого органу з питань пробації зателефонувала мати ОСОБА_4 та повідомила, що її син не має можливості з`явитися до органу пробації в призначений день оскільки 13.06.2024 року був мобілізований та направлений для проходження військової служби до с. Орлівщина, Новомосковського району Дніпропетровської області, документальне підтвердження наразі відсутнє.

28.06.2024 року до Шевченківського РВ з питань пробації надійшла довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.06.2024 року, згідно якого встановлено, що гр.-н ОСОБА_4 дійсно 14.06.2024 року був призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

28.06.2024 року, відповідно норм діючого законодавства, на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено відповідне повідомлення та судове рішення для виконання за належністю.

В подальшому, з метою контролю за місцезнаходженням ОСОБА_4 та подальшого проходження ним військової служби, проведення індивідуальної виховної роботи з засудженим, у дні, встановлені для реєстрації, з засудженим проводились бесіди з використанням технічних засобів електронних комунікацій, про що складались відповідні доповідні, які долучені до матеріалів особової справи засудженого.

Під час проведення першої бесіди ОСОБА_4 було повідомлено, що контроль за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням, які є військовослужбовцями, здійснюється командирами військових частин, у зв`язку з чим на адресу військової частини направлено судове рішення для виконання за належністю. У разі звільнення з військової служби/залишення військової служби до постановки на облік військової частини як засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з будь-яких причин, останньому необхідно невідкладно з`явитись до відділу пробації за місцем проживання.

05.08.2024 року отримано повідомлення військової частини НОМЕР_1 , згідно якого стало відомо, що солдат ОСОБА_4 22.07.2024 року виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 та інформація про направлення судового рішення до військової частини НОМЕР_2 для постановки на відповідний облік як військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням.

08.08.2024 року до уповноваженого органу з питань пробації надійшла довідка з військової частини НОМЕР_2 згідно якої встановлено, що ОСОБА_4 дійсно з 24.07.2024 року перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 . Повідомлення про постановку на облік військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, не надходило.

У зв`язку з відсутністю відповіді на запит уповноваженого органу з питань пробації, аналогічні запити направлялись до військової частини 04.09.2024 року та 04.10.2024 року.

16.09.2024 року, 07.10.2024 року та 21.10.2024 року, в дні проведення реєстрацій, через засоби телефонного зв`язку засудженому були здійснені неодноразові телефонні дзвінки, однак телефон останнього постійно знаходився поза зоною досяжності.

23.10.2024 року, за допомогою засобів електронних комунікацій, отримані матеріали з військової частини НОМЕР_2 щодо ОСОБА_4 , згідно яких стало відомо, що солдат ОСОБА_4 , кулеметник 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роги НОМЕР_3 стрілецького батальйону,^ 14.09.2024 року самовільно залишив місце розташування частини, та за цим фактом проведено службове розслідування та копії матеріалів направлені до Донецької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, для прийняття правового рішення.

Цього ж дня, з метою виклику засудженого до уповноваженого органу з питань пробації для надання відповідного пояснення, були здійснені неодноразові телефонні дзвінки на номер мобільного телефону засудженого, однак телефон знаходився поза зоною досяжності, у зв`язку із чим, уповноваженою особою відділу пробації був здійснений телефонний дзвінок на номер телефону матері ОСОБА_4 .

В ході телефонної бесіди з ОСОБА_7 , матір`ю засудженого, було встановлено, що її син дійсно з 14.09.2024 року знаходиться вдома, повертатися до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби відмовляється.

Через матір засуджений був викликаний до Шевченківського РВ з питань пробації на 24.10.2024 року для надання відповідного пояснення та проведення із ним роботи згідно норм діючого законодавства, однак в призначений день до уповноваженого органу з питань пробації засуджений так і не з`явився.

25.10.2024 року на адресу проживання засудженого був направлений виклик про необхідність явки до УОзПП 28.10.2024 року.

В призначений засуджений з`явився до органу пробації та надав письмове пояснення в якому зазначив обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків, встановлених судом. Так, засуджений пояснив, що він не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації 16.09.2024 року, 07.10.2024 року та 21.10.2024 року у зв`язку із тим, що боявся, що він буде затриманий співробітниками ВП № З ГУНП в Запорізькій області як особа, яка самовільно залишила військову частину.

Документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли його можливості з`явитись до уповноваженого органу з питань пробації для проведення реєстрації та за викликом, не встановлено. У зв`язку з зазначеним, за систематичну неявку на реєстрацію та неявку до уповноваженого органу з питань пробації за викликом без поважних причин до засудженого, згідно ч.4 ст. 166 КВК України, застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання

За час перебування па обліку засуджений порушував умови та порядок звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме: ухилявся від виконання обов`язку, покладеного на нього судом відповідно до п.1 ч.І ст.76 КК України, що проявилося в систематичних .неявках до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію без документально підтверджених поважних причин та неявці до уповноваженого органу з питань пробації за викликом, в порушення вимог ч. З ст. 164 КВК України, за що має письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Таким чином, засуджений не виконує умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, нехтуючи довірою, що виявлена до засудженої особи судом, а також гуманізмом, вираженим у його звільнені від відбування покарання, які повинні були проявитися в його прагненні довести своє виправлення або перевиховання зразковою поведінкою, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Представник Шевченківського РВ ФДУ «Центр пробації» в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Прокурор підтримав подання та просив його задовольнити, скасувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення подання у зв`язку з об`єктивною неможливістю з`являтися до органу пробації під час перебування на службі у лавах Збройних Сил України.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи №3/2024, дослідивши подання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. У разі неприбуття до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин до засудженого може бути застосовано привід, який здійснюється органом Національної поліції. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Згідно з положеннями ч.2 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.166 КВК України, особа, звільнена від відбування покарання з випробуванням, розшук якої оголошено у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, затримується і конвоюється органом Національної поліції у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно п.8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбуття покарання, призначеного вироком.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно ст.76 КК України, на засудженого покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області було заведено особову справу № 3/2024.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 , будучи обізнаним про вимоги вироку суду, в період іспитового строку порушив обов`язки, покладені на нього судом відповідно до ст.76 КК України, які проявлялися в неявках на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, постійне уникнення від покладених на нього вироком суду обов`язків, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Положеннями ст.166 КВК України регламентується відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням, зокрема у частині другій вказаної статті передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбуття призначеного покарання.

При цьому, як зазначено у частині третій ст.166 КВК України, невиконання обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Частиною 2 статті 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. Аналогічні положення містяться і у ч. 2 ст. 166 КВК України.

При цьому, ч. 3 ст. 166 КВК України імперативно визначає, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Однак, таких обставин у судовому засіданні встановлено не було, оскільки неявка засудженого на реєстрацію не свідчить про те, що вона сталася з причин, які не є поважними. Крім того, відповідно до наявної в матеріалах особової справи, а саме вимоги про судимість, а також пояснень представника органу пробації, засуджений ОСОБА_4 нових правопорушень в період іспитового строку не вчиняв.

При цьому, суд звертає увагу на те, що іспитовий строк, призначений вироком суду сплинув 09.11.2024.

Пунктом 9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до статті 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації, звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Здійснювати подальший нагляд за поведінкою звільненого від відбування покарання не виявляється можливим, оскільки здійснювати свої повноваження щодо засудженої особи уповноважений орган з питань пробації мав законні підстави до 09.11.2024, тобто до моменту спливу іспитового строку.

За таких обставин, суд вважає що матеріали справи містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 76, 78 КК України,ст. 394, 395, 537-540 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 09.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1