Справа № 136/175/25
провадження №1-кп/136/19/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000012 від 19.01.2025, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, не працює, з середньою освітою, раніше судимого 13.11.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи засудженим згідно вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 13.11.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України, який набрав законної сили 16.12.2024, до покарання у виді 180 годин громадських робіт, ухилився від відбування вказаного покарання за наступних обставин.

Так, 19.12.2024 до Вінницького районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області надійшов вищевказаний вирок суду із розпорядженням про його виконання та на підставі вказаних документів стосовно засудженого ОСОБА_2 заведено особову справу № 08/2024.

У подальшому 30.12.2024 ОСОБА_2 роз`яснено під підпис порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст.ст. 37, 40 КВК України та попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування вказаного покарання. Цього ж дня ОСОБА_2 надано направлення до Липовецької міської ради Вінницької області для виконання громадських робіт, згідно з яким засуджений повинен приступити до відбування покарання з 01.01.2025.

Разом з цим, засуджений ОСОБА_2 у період часу з 01.01.2025 по 03.01.2025 включно для відпрацювання громадських робіт без поважних причин не з`явився, про причин неявки не повідомив.

Враховуючи викладене 08.01.2025 начальником Вінницького РС № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 40 КВК України за допущене порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт засудженому ОСОБА_2 винесено застереження у виді письмового попередження, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Крім того 10.01.2025 та 16.01.2025 до Вінницького РС № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області надійшли матеріали із Липовецької міської ради про те, що засуджений ОСОБА_2 для відпрацювання громадських робіт з 06.01.2025 по 10.01.2025 включно, а також та з 13.01.2025 по 16.01.2025 включно також не з`явився, причини поважності неявки не повідомив. Фактично із запланованих згідно графіку виходу на роботу за січень 2025 року ОСОБА_2 із 64 годин не відпрацював жодної години громадських робіт.

Причинами невиходу ОСОБА_2 на відбування громадських робіт стала зайнятість особистими справами та небажанням виконувати вказане рішення суду.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України. За участю захисника адвоката ОСОБА_4 подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 389 КК України, як як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суд встановив, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується як такий на якого не надходило скарг на порушення громадського порядку, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставини, що пом`якшує покарання та обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, оскільки така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, формування в нього звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Згідно ч. 1 ст 71 КК України з урахуванням правил складання покарань визначених п. 4 ч. 1 ст. 72 ОСОБА_2 слід призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 13.11.2024 до призначеного покарання за даним вироком - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 15 (п"ятнадцять) днів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.

У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. 390-1 КК України, ст.ст. 368, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст 71 КК України, з урахуванням правил складання покарань визначених п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_2 остаточне покарання шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 13.11.2024 до призначеного покарання за даним вироком - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 15 (п"ятнадцять) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з починаючи з дня прибуття і постановлення на облік засудженого у виправному центрі.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_5