ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/208/25 Справа № 712/3684/23 Категорія: ст. 390-1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ),

перекладача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0001572 за апеляційними скаргами прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, вірменина, громадянина Вірменії, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Строк пробаційного нагляду ухвалено обчислювати з дня постановки ОСОБА_8 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що останньому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 серпня 2022 року був виданий обмежувальний припис та покладені обов`язки, а саме: заборона наближатися на відстань меншу ніж 100 (сто) метрів до ОСОБА_13 та до місця її проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 строком на 6 (шість) місяців.

22.08.2022 року ОСОБА_8 було належним чином повідомлено, про накладенні на нього рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2022 року обов`язки, шляхом вручення йому примірника вказаного рішення суду.

Незважаючи на зазначене вище, 01.10.2022 року, близько 19-30 год. ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, 48, поблизу ТРЦ «Ринковий», побачивши як його колишня дружина ОСОБА_13 сідала в автомобіль таксі, наблизився на відстань ближче, ніж 100 метрів до останньої, а саме: підбіг до вказаного автомобіля таксі та почав спілкуватися з ОСОБА_13 .

Своїми діями ОСОБА_8 свідомо, умисно, порушив умови обмежувального припису, та обов`язки, які були покладені на нього рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19 серпня 2022 року.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого, просила його скасувати через невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ст. 390-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду, в решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що призначене ОСОБА_8 покарання є явно не справедливим через його м`якість.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції в достатній мірі не оцінив особу ОСОБА_11 , не врахував відсутність каяття з його боку, не усвідомлення своєї протиправної поведінки, надання суду неправдивих показань, які не узгоджуються з показаннями свідків, потерпілої та матеріалами кримінального провадження.

Не взято до уваги, що обвинувачений не вжив заходів для примирення з колишньою дружиною, вину у вчиненому не визнав, не розкаявся, що вказує на небажання виправити ситуацію, що склалася.

За таких обставин, визначена судом мінімальна міра покарання, передбачена у санкції не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, оскільки не сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просив вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України є необґрунтованими, оскільки в діянні останнього відсутній склад кримінального проступку, так як він не мав умислу не виконувати обмежувальний припис, накладений на нього рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2022.

Покази потерпілої ОСОБА_13 та відеозаписи з камери відеоспостереження ТРЦ «Ринковий» не підтверджують вину ОСОБА_8 , оскільки не підтверджують умисне невиконання ним обмежувального припису.

Покази свідка ОСОБА_14 та відеозаписи з телефону ОСОБА_13 не фіксують події, які мали місце вже після випадкової зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , не мають доказового значення та не можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора; думки прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як1 підтримала апеляційну скаргу прокурора, просили її задовольнити та заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були дотримані.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 390-1 КК України є вірною.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, за викладених у судовому рішенні обставин, ґрунтуються на доказах, досліджених та належно оцінених у судовому засіданні.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недостатність доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина доведена доказами, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_13 , даними суду першої інстанції про те, що 01.10.2022 року вона вийшла з двору і направилася до «Будинку Торгівлі». Вона хотіла викликати таксі, але побачила автомобіль служби таксі біля ТРЦ «Ринковий», підійшовши до нього запитала у водія чи він вільний, на що той відповів, що так та куди їхати, після чого вона сіла в даний автомобіль. Через декілька секунд відкрилися двері автомобіля і вона отримала удар по щоці від свого колишнього чоловіка зі словами в нецензурній формі: «Куди зібралася їхати?». Обвинувачений сів в автомобіль до неї, вона не встигла увімкнути відеокамеру в телефоні. Водій таксі обернувся, коли почув, що між нею та ОСОБА_8 відбувається сварка і вона попросила водія викликати працівників поліції, пояснивши йому, це її колишній чоловік, який має обмежувальний припис щодо неї, на що водій сказав, щоб вони розбиралися самі, це сімейні справи і поїхав. Вона вийшла з автомобіля з іншого боку, колишній чоловік також вийшов з машини, вона почала його знімати на відео за допомогою телефону, паралельно викликала працівників поліції і поки вони їхали, вона з ОСОБА_8 знаходилися поруч з ТРЦ «Ринковий». Вона побачила, що на будівлі є вуличні відеокамери, зайшла до магазину «Розетка» і дізналася, яким чином можна отримати відео з камер відеоспостереження. В цей час її колишній чоловік ОСОБА_8 покинув місце події і коли приїхали на місце події працівники поліції обвинуваченого на місці вже не було. Після чого нею була написана заява з описом подій, що відбулися.

З ОСОБА_8 вона розлучилася 12.03.2021 року, відносини між ними дуже погані, він неодноразово її бив, була нецензурна лексика в її адресу. ОСОБА_8 надсилав людей, які за нею слідкували. ОСОБА_8 судимий за ст. 125 КК України за нанесення їй легких тілесних ушкоджень, тому через зазначені обставини, вона була вимушена з двома малолітніми дітьми переїхати з їх спільного будинку проживати до своєї мами.

Тілесні ушкодження, а саме після того як вдарив її ОСОБА_8 по обличчю, вона не зафіксувала, тому що це був вихідний день. Після удару, щока в неї почервоніла через деякий час.

Коли сідала в автомобіль таксі, обвинуваченого ОСОБА_8 не бачила. Впевнена, що ОСОБА_8 бачив, як вона сідала до машини, так як на відео видно, що він дуже швидко, пришвидшуючи ходу підходить до машини, щоб встигнути відчинити двері;

показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду першої інстанції показав, що він працює водієм у службі таксі. 01.10.2022 року його службовий автомобіль стояв в м. Черкаси по вул. Смілянська, а він стояв курив біля автомобіля. До нього підійшла дівчина та запитала, чи може він підвезти її до кафе «Анталія», після чого вона сіла в автомобіль на заднє пасажирське сидіння. Він не пам`ятає, чи встиг він завезти мотор автомобіля чи ні, в цей час відкрилися праві задні пасажирські двері і в салон автомобіля сів чоловік. Зовнішності чоловіка він не бачив, але почув, що погано розмовляє російською мовою. Зазначений чоловік сказав, що є чоловіком даної дівчини, а дівчина сказала, що бувший чоловік. Вони почали з`ясовувати між собою відносини. Він попросив їх покинути салон автомобіля, після чого вони спокійно вийшли з машини, що було між ними далі він не знає.

З якою метою чоловік сів в автомобіль таксі він не знає, розмови з чоловіком про те, що він викликав таксі і його треба кудись відвезти, не було.

Чоловік сів в автомобіль з метою спілкування з дівчиною, яка сиділа в автомобілі.

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку докази:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.10.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_13 повідомила, що в м. Черкаси по вул. Смілянська, 45 її вдарив колишній чоловік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на якого складено терміново заборонений припис по відношенню до неї (а.м.к.п. 1);

- протокол огляду предметів від 10.11.2022 року, відповідно до якого було проведено огляд відео на CD-R диску, об`ємом 4.7 GB. Під час огляду предмету виявлено: на CD-R диску мається 5 файлів, які є відеозаписами з камер відеоспостереження на яких зафіксовано обставини, що відбувалися біля ТРЦ «Ринковий». З переглянутих відеофайлів судом першої інстанції встановлено, що на файлах №2, №3 даного відеозапису зафіксовано, що по вул. Смілянська в м. Черкаси, навпроти ТРЦ «Ринковий» стоїть автомобіль служби таксі. До даного автомобіля підходить жінка - потерпіла ОСОБА_13 , яка спочатку спілкується з водієм автомобіля служби таксі, а потім сідає на заднє пасажирське сидіння. Через декілька секунд на відео зафіксовано, що до автомобіля швидко наближається чоловік, як було встановлено ОСОБА_8 та направляється до дверцят автомобіля зі сторони, куди сіла потерпіла. Після чого він відкриває двері автомобіля, робить якісь рухи по направленню до потерпілої та сідає до автомобіля. Через декілька секунд потерпіла ОСОБА_13 вийшла з автомобіля, обвинувачений ОСОБА_8 також виходить з даного автомобіля. Також зафіксовано, як потерпіла знімає обвинуваченого на відео телефону при цьому відходячи від обвинуваченого, а ОСОБА_8 щось при цьому їй каже та рухається в сторону потерпілої. Після чого зафіксовано, як до ТРЦ «Розетка» під`їхала поліцейська машина, з неї вийшли працівники поліції, потерпіла розмовляла з ними на вулиці, сіла в машину і вони поїхали. Коли приїхали працівники поліції ОСОБА_8 на місці події вже не було (а.с.к.п.4-10);

- заява ОСОБА_13 від 10.11.2022 року відповідно до якої вона просить долучити до матеріалів кримінального провадження DVD диск з відеозаписом від 01.10.2022 року з місця події за адресою Благовісна, 180/1 (а.м.к.п.11);

- протокол огляду предметів від 10.11.2022 року відповідно до якого був проведений огляд відео на CD-R диску, об`ємом 4.7 GB.

Під час огляду предмету виявлено, що на CD-R диску мається 2 файли, один з яких є відеозаписом, а другий фото. На фотознімку зображений ОСОБА_8 , який сфотографований на фоні ТРЦ «Ринковий» у вбранні схожим на те, в якому він 01.10.2022 року наблизився до ОСОБА_13 , поблизу ТРЦ «Ринковий» чим порушив заборонювальне рішення суду.

На відеозаписі зафіксовано, що даний відеозапис здійснено з ТРЦ «Ринковий» з ракурсом на вул. Смілянську, відеозапис здійснюється ОСОБА_13 та на ньому зафіксовано ОСОБА_8 .

Під час огляду застосовані технічні засоби: службовий персональний комп`ютер.

Судом досліджений диск з відеозаписом доданий до протоколу огляду предметів від 10.11.2024 року. З даного відеозапису вбачається, як потерпіла ОСОБА_13 фіксує відео за допомогою телефону розмову між нею та обвинуваченим ОСОБА_8 біля ТРЦ «Ринковий» 01.10.2024 року. ОСОБА_8 заперечує факт умисного наближення до потерпілої і каже, що він прийшов на зустріч на восьму годину та показує рукою на ТРЦ «Ринковий» (а.м.к.п.12-13);

- копію ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.12.2022 року про тимчасовий доступ до речей та документів відповідно до якої надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у володінні Придніпровського районного суду м. Черкаси, розташованого по вул. Гоголя, 316 в м. Черкаси, а саме до цивільної справи № 711/3693/22, з можливістю вилучення завірених належним чином (прошитих та пронумерованих) копій документів, які містяться у даній справі (а.м.к.п.14);

- копію протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.12.2022 року відповідно до якого ст. дізнавач СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 ознайомився з матеріалами цивільної справи №711/3693/22 та вилучив завірені копії документів, в тому числі заяву ОСОБА_13 про видачу обмежувального припису; копію документа, що посвідчує особу ОСОБА_13 ; копію документа, що посвідчує особу ОСОБА_8 ; копію рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2022 року та розписки про отримання зазначених рішень (а.м.к.п.15-17);

- копію заяви ОСОБА_13 про видачу обмежувального припису (а.м.к.п.18-21);

- копію рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2022 року (справа №711/Є3693/22, провадження №2-о/711/101/22) відповідно до якого видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, посвідка на постійне проживання ІН001014, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити наближатися на відстань меншу ніж 100 (сто) метрів до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та до місця її проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 ; встановлено строк дії обмежувального припису - 6 (шість) місяців (а.м.к.п.25-26);

- копія листа за №711/3693/22/9164/2022 відповідно до якого рішення суду від 19.08.2022 року по справі №711/3693/22 було направлено для виконання до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області та Черкаської міської ради (а.м.к.п.28);

- копія листа від 19.08.2022 року №711/3693/22/9165/2022 відповідно до якого рішення суду від 19.08.2022 року по справі №711/3693/22 було направлено для відома ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , на якому маються розписки ОСОБА_13 та ОСОБА_8 про отримання зазначеного рішення (а.м.к.п.29);

- постанова про визнання предметів речовими доказами від 10.11.2022 року відповідно до якої визнано речовими доказами по №0001572від 07.10.2022 року: відео з камер відеоспостереження з ТРЦ «Ринковий» наданий в ході допиту ОСОБА_13 12.10.2022 року; відео з мобільного телефону ОСОБА_13 знятого поблизу ТРЦ «Ринковий» 01.10.2022 року та надане в ході допиту ОСОБА_13 12.10.2022 року; «DVD-R» диск об`ємом 4.7 GB з відеозаписом з мобільного телефону ОСОБА_13 знятого за адресою: АДРЕСА_3 (а.м.к.п.30-31).

Оцінюючи вказані докази, а також докази на які маються посилання у вироку суду в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, а доводи сторони захисту щодо відсутності доказів доведення винуватості обвинуваченого є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження, судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недостатність доказів для доведення наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що показання потерпілої ОСОБА_13 , в яких вона розказала про обставини, які відбувалися біля ТРЦ «Ринковий» за участі її колишнього чоловіка ОСОБА_8 01.10.2022 є чіткими, послідовними та узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , даними відеозаписів з камер відеоспостережень ТРЦ «Ринковий» на яких зафіксовано, як потерпіла сідає до автомобіля таксі, після чого до нього через кілька секунд підходить ОСОБА_8 відкриває дверцята, робить якісь рухи по відношенню до потерпілої та також сідає до автомобіля, потім вони виходять з автомобіля та потерпіла знімає на телефон ОСОБА_8 , який рухається в її сторону, тому суд першої інстанції, давши їм відповідну оцінку, обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Судом першої інстанції критично оцінено покази обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що в нього 01.10.2022 не було умислу не виконувати обмежувальний припис застосований судом, а саме зустрічатися з потерпілою, він мав намір скористатися послугами таксі та не бачив і не знав, що в ньому сидить потерпіла ОСОБА_13 , з чим погоджується колегія суддів.

З відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження ТРЦ «Ринковий» вбачається, що через декілька секунд, після того як потерпіла ОСОБА_13 сіла на заднє пасажирське сидіння автомобіля, до нього швидко, прискорюючи ходу наблизився обвинувачений ОСОБА_8 , цілеспрямовано підійшов саме до дверцят автомобіля зі сторони, куди сіла потерпіла, після чого він відчинив двері автомобіля, зробив якісь рухи по направленню до потерпілої та сів до автомобіля.

Зазначені дії ОСОБА_8 свідчать, що останній мав умисел саме на порушення обмежувального припису, так як з відео з камер відеоспостереження ТРЦ «Ринковий» вбачається, що після того, як потерпіла залишила автомобіль таксі вийшовши з нього, за нею вийшов обвинувачений ОСОБА_8 , який не мав намір продовжувати поїздку на даному таксі, не намагався відразу покинути місце зустрічі з потерпілою, а продовжував спілкування з останньою (яка фіксувала їх розмову на відео телефону), при цьому йшов в її сторону, а потерпіла від нього відходила.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що зазначені дії ОСОБА_8 носять умисний характер, оскільки він умисно не виконав обмежувальні приписи встановлені рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2022, яким в тому числі заборонено останньому наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до ОСОБА_13 , тому доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність умислу у ОСОБА_8 не виконувати обмежувальний припис накладений рішенням суду від 19.08.2022 є безпідставними.

Версія обвинуваченого ОСОБА_8 проте, що в нього була призначена зустріч о 20 годині 00 хвилині з чоловіком, який працює в магазині «Розетка», не знайшла свого обґрунтованого підтвердження як під час розгляду справи судом першої інстанції так і апеляційним судом та спростовуються також відеозаписом з камер відеоспостережень ТРЦ «Розетка» на якому зафіксовано, як ОСОБА_8 не намагається зайти до магазину для зустрічі зі знайомим, а відразу рухається в сторону автомобіля таксі, відчиняє в ньому двері та сідає в автомобіль.

З наданого потерпілою відеозапису вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , який перебуває біля ТРЦ «Ринковий» пояснював свою присутність в даному місці тим, що він прийшов на зустріч до чоловіка на 20-00 годину, при цьому він вказує рукою на торгівельний центр «Ринковий», як на місце зустрічі зі своїм знайомим. Разом з тим згідно пред`явленого обвинувачення, правопорушення вчинено близько 19-30 години, та з відео не вбачається, що ОСОБА_8 збирався йти на зустріч, а він сів до автомобіля таксі, де знаходилась його колишня дружина.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 сідав в таксі, як в транспортний засіб, який на його думку був викликаний знайомим останнього, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду першої інстанції пояснив, що після того, як до автомобіля сіла дівчина, відкрилися праві задні пасажирські двері і в салон автомобіля сів чоловік. Зовнішності чоловіка він не бачив, але почув, що погано розмовляє російською мовою. Зазначений чоловік сказав, що є чоловіком даної дівчини, а дівчина сказала, що колишній чоловік. Вони почали виясняти між собою відносини. З якою метою чоловік сів в автомобіль таксі він не знає, розмови з чоловіком про те, що він викликав таксі і його треба кудись відвезти, не було. Чоловік сів в автомобіль з метою спілкування з дівчиною, яка сиділа в автомобілі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, спрямоване на уникнення відповідальності за вчинене, його покази не відповідають об`єктивним обставинам та спростовуються доказами по справі, зібраним на досудовому слідстві, та дослідженими в ході судового розгляду.

Твердження захисника ОСОБА_9 про те, що зустріч в автомобілі таксі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 була випадковістю не знайшла свого обґрунтованого підтвердження та спростовується вищенаведеними доказами.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Зазначені вимоги судом першої інстанції виконано у повному обсязі.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності колегія суддів вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 , доведене.

При дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обґрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 в умисному невиконанні обмежувальних приписів застосованих рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2022 щодо нього по відношенню до ОСОБА_13 .

Таким чином у вироці суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального поступку, які суд дослідив та оцінив з дотриманням положень статей 85, 86, 88, 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їх достовірності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , скасування вироку суду та закриття кримінального провадження через встановлення відсутності в діянні складу кримінального проступку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту про наявність підстав для скасування вироку у зв`язку невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень, передбачених ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю підтверджуються дослідженими доказами та доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а апелянтом не наведено жодної, з передбачених наведеною вище статтею підстав, які б дозволили дійти висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника ОСОБА_16 про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки у відповідності до положень ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, істотних порушень, передбачених ч.2 ст.412 КПК України, які є безумовною підставою для скасування рішення, - апелянтом не наведено.

Доводи прокурора про те, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не відповідає тяжкості вчиненого кримінального проступку та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно несправедливим через його м`якість, є безпідставними.

Судом враховано, що у відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікується, кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, розлучений має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, суд першої інстанції недостатньо врахував особу ОСОБА_8 , відсутність каяття з його боку, не усвідомлення своєї протиправної поведінки, надання суду неправдивих показань, є безпідставними, оскільки дані обставини в повній мірі були враховані місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому, а інших підстав для погіршення становища обвинуваченого під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено та прокурором не наведено.

Тому, колегія суддів вважає, що призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, виходячи з принципів законності справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співрозмірним протиправному діянню, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості, недостатнім для досягнення мети покарання, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а підстави для його скасування та закриття провадження чи призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворого покарання відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді