УХВАЛА

23 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 193/405/24

провадження № 51-5567ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.

Частиною 2 ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як передбачено пунктами 3, 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказуються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, а згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Касатор на виконання приписів пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 427 КПК зазначив, що оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій і вказує про незгоду з ними в обґрунтуваннях скарги. Крім того, захисник долучив до касаційної скарги копії вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 193/405/24.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка її подає, до суду касаційної інстанції.

Такі вимоги мають співвідноситися із приписами ст. 436 КПК, відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Захисник за результатами розгляду касаційної скарги просить скасувати вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2024 року (справа № 193/405/24) та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року (справа № 201/8386/19) за обвинуваченням ОСОБА_4 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Проте, сформульовані захисником вимоги в касаційній скарзі не співвідносяться з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду з огляду на таке.

По-перше, скасування вироку місцевого та ухвали апеляційного судів є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

По-друге, призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції можливе у разі скасування лише рішення апеляційного суду.

Також Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що, згідно з копіями доданих до скарги судових рішень, вони були постановлені у справі № 193/405/24 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК.

Водночас у вимогах до суду касаційної інстанції скаржник просить, зокрема, скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року (справа № 201/8386/19) за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 286 КК.

Викладене свідчить про допущені суперечності щодо Єдиного унікального номеру судової справи, у якій захисник оскаржує судові рішення, та статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою було висунуто обвинувачення, що створюють сумніви стосовно того, у якому саме провадженні ОСОБА_5 оскаржує судові рішення.

Крім того, Суд зауважує, що всупереч п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК скаржник не зазначив: необхідні для ідентифікації судового рішення відомості (назви судів, які постановили оскаржувані рішення, види таких рішень (вирок, ухвала)і дати їх ухвалення.

Наведені вище обставини перешкоджають Верховному Суду встановити дійсну позицію скаржника щодо меж і, відповідно, результатів касаційного розгляду та перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3