Провадження №1-кс/127/4399/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000060 від 10.03.2025, за підозрою громадянки України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 . Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 10.03.2025, за підозрою громадянки України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Вінниці, діючи умисно та на виконання вказівок невстановленої на даний момент особи з числа представників спецслужб Російської Федерації, яка організувала вчинення даного кримінального правопорушення та керувала його підготовкою і вчиненням, за попередньою змовою та у співучасті із вказаною вище невстановленою особою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи їх можливі наслідки у вигляді завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, вчинила державну зраду шляхом надання іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану

Так громадянка України ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.03.2025, діючи спільно із невстановленою на даний момент особою з числа представників спецслужб Російської Федерації, яка організувала вчинення даного кримінального правопорушення та керувала його підготовкою і вчиненням, спілкуючись із нею через інтернет-месенджер «Телеграм», погодилася на виконання завдання вказаної вище невстановленої на даний час особи, що використовувала аккаунт в інтернет-месенджері «Телеграм» під іменем « ОСОБА_7 » (нікнейм « ОСОБА_8 »), щодо вилучення із заздалегідь підготовленої схованки двох саморобних вибухових пристроїв (далі - СВП), перевірки їх готовності до використання та переміщення (встановлення) їх у визначеному організатором даного злочину місці з метою подальшого вчинення декількох вибухів для нанесення шкоди авторитету органів державної влади України, пошкодження майна, нанесення шкоди життю та здоров`ю громадян України, порушення громадського порядку тощо. Так, 30.03.2025, на виконання вказаного вище завдання, ОСОБА_6 прибула до м. Вінниця з м. Яготина Київської області, орендувала один з номерів у готелі «Harvest» за адресою: м. Вінниця, вул. Марії Литвиненко-Вольгемут, бу 8А, з якого 31.03.2025, приблизно о 11 годині 30 хвилин, використовуючи методи конспірації та вказівки невстановленої на даний момент особи з числа представників спецслужб Російської Федерації з приводу маршруту пересування та розташування схованки із СВП, прибула до місця, де був заховані вказані вище два СВП (м. Вінниця, вул. Батозька, 1, гаражний кооператив «Зірка», гараж № НОМЕР_1 (658)).

В подальшому, у цей же день, близько 12 години 15 хвилин, ОСОБА_6 , діючи за вказівками невстановленої особи, яка використовувала акаунт в інтернет-месенджері «Телеграм» під іменем « ОСОБА_7 » (нікнейм « ОСОБА_8 »), перевірила наявність у зазначеному вище гаражному приміщенні двох СВП, їх технічний стан та наявність пристрою для віддаленого спостереження, а також здійснила активацію вказаних СВП шляхом з`єднання між собою електропроводів, під`єднаних до мобільних телефонів для забезпечення віддаленої детонації вибухової речовини. При цьому вказані СВП були виготовлені на основі термосів із примотаними до його корпусу металевими шурупами-саморізами у якості вражаючих елементів для нанесення максимальної шкоди майну, життю та здоров`ю громадян, які могли потрапити у зону їх дії, а також порушення громадського порядку на місці злочину та населеного пункту в цілому.

Далі, невстановлена на даний момент особа з числа представників спецслужб Російської Федерації, яка організувала вчинення даного кримінального правопорушення та керувала його підготовкою і вчиненням, із використанням аккаунту в інтернет-месенджері «Телеграм» під іменем « ОСОБА_7 » (нікнейм « ОСОБА_8 »), надала ОСОБА_6 вказівку забрати із гаражного приміщення пристрій для віддаленого спостереження за вчиненням злочину у вигляді картонної коробки із написом «Gorenje» із вмонтованим у неї мобільним терміналом із активованим програмним забезпеченням для ведення дистанційного спостереження та помістити його у заздалегідь обумовленому місці, після чого забрати з гаражного приміщення два активовані ОСОБА_6 СВП та помістити їх на місці вчинення майбутніх вибухів та очікувати нових вказівок щодо вчинення подальших протиправних дій.

На виконання описаних вище вказівок, ОСОБА_6 , 31.03.2025, близько 12 години 25 хвилин, вийшла з гаражного приміщення № НОМЕР_2 ) за адресою: м. Вінниця, вул. Батозька, 1, гаражний кооператив «Зірка», взявши із собою пристрій для віддаленого спостереження за вчиненням злочину у вигляді картонної коробки із написом «Gorenje» із вмонтованим у неї мобільним терміналом із активованим програмним забезпеченням для ведення дистанційного спостереження, який розмістила під лавкою зупинки для громадського транспорту, розташованої по вул. Батозька біля ГБК «Зірка», та, скориставшись послугами громадського транспорту, попрямувала до залізничного вокзалу м. Вінниці із невстановленою на даний момент метою. В подальшому, 31.03.2025 о 13 годині 55 хвилин, під час руху ОСОБА_6 по платформі залізничної станції «Вінниця» за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, 1, остання була затримана співробітниками УСБУ у Вінницькій області в порядку ст. 208 КПК України. Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України («Державна зрада») - діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: надання іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.

31 березня 2025 року ОСОБА_6 затримана в порядку ст. 208 КПК України та 01 квітня 2025 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненому злочині повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?протоколом огляду місця події від 31.03.2025, за результатами проведення якого були вилучені знаряддя вчинення злочину (саморобний пристрій для віддаленого спостереження, встановлений на зупинці громадського транспорту);

?протоколом огляду місця події (гаражного приміщення № НОМЕР_2 ) ГБК «Зірка») від 31.03.2025, за результатами проведення якого були вилучені знаряддя вчинення злочину (саморобні вибухові пристрої, поміщені в картонні коробки ТОВ «Нова Пошта»);

?протоколом затримання ОСОБА_6 від 31.03.2025, за результатами якого вилучено ключ від гаражного приміщення № НОМЕР_2 ) ГБК «Зірка», мобільний телефон, що використовувався для спілкування між співучасниками злочину, стартові пакети мобільного оператору зв`язку для активації саморобних вибухових пристроїв;

?протоколом огляду вмісту мобільного телефону ОСОБА_6 , в ході якого встановлено листування ОСОБА_6 з невстановленими на даний момент особами з приводу здійснення злочинної діяльності; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_6 від 01.04.2025, в ході якого ОСОБА_6 визнала свою вину у вчиненні злочину частково;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 31.03.2025, в ході якого свідок повідомила обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення;

?іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене, підозрювана ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування.

Крім того, слід врахувати те, що підозрювана, враховуючи спосіб вчинення злочину, та можливість вербування її представниками спецслужб рф для вчинення диверсійних дій на території України, які в свою чергу на даний час можуть вчинити дії, направлені на її викрадення, вивезення за межі України, переміщення, приховування тощо, законні джерела доходів у неї відсутні, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни-агресора та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливить її розшук, створює ризик переховування від суду останньої на цих територіях, та що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може продовжувати здійснювати дії, направлені на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності, недоторканості та інформаційній безпеці України, також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрювану ОСОБА_6 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримала, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати домашній арешт.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті клопотання підтримала думку адвоката, вину визнала.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваної, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділом Управління СБ України у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000060 від 10.03.2025, за підозрою громадянки України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В рамках вказаного провадження, 01.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, у підозрюваної відсутні стійкі соціальні зв`язки та офіційне працевлаштування, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, має зв`язки з представниками рф, що свідчить про високу ймовірність безперешкодного залишення території України з метою уникнення покарання.

З матеріалів клопотання та пояснень прокурора в судовому засіданні встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні інші особи, які наразі не встановлені. Враховуючи, що підозрюваній відомі усі учасники правопорушення, остання може здійснювати вплив на співучасників, яким також відомі обставини провадження, переконуючи їх давати неправдиві показання, а також узгоджувати показання між собою, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів, без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останньої, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрювана обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_6 вину визнає та співпрацює зі слідством. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваної, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті: тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану. Своїми діями ОСОБА_6 показала зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення, розуміючи високу суспільну небезпеку, проявила самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною, суспільний резонанс, особу підозрюваної, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що визначення застави в будь-якому розмірі не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею покладених обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 31.03.2025 по 29.05.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя