Справа № 638/6495/25
Провадження № 1-в/638/441/25
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про приведення вироків судів стосовно ОСОБА_4 до вимог кримінального законодавства,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», в якому він просить виключити з вироку Диканського районного суду Полтавської області від 14 квітня

2022 року обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України; вирішити інше питання про всякого роду сумнів, що виникне при виконанні вироку від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області (за яким залишиться на виконанні покарання, передбачене ч.1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі та покарання, передбачене ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі); звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 14 липня 2021 року Гребінківського районного суду Полтавської області, з урахуванням вироку від 22 листопада 2021 року Полтавського апеляційного суду, у зв?язку із усуненням кримінальної караності діяння; виключити з вироку від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області посилання на приписи ч.4 ст. 70 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 засуджений 14 квітня 2022 року Диканським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Полтавського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, яким скасовано у частині призначення покарання вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року, остаточно призначено 3 роки 5 місяців позбавлення волі. Зараховано у покарання за даним вироком відбуте покарання за вироком Полтавського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, а саме з 22 листопада 2021 року і до дня набрання даним вироком законної сили. Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 березня

2021 року виконувати самостійно.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 02 березня 2021 року на суму 1 485,00 грн. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 14 липня 2021 року Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 умисно, повторно, таємно викрав чуже майно (крадіжка) шляхом проникнення у приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 09 грудня 2020 року на суму 1 520 грн.; умисно, повторно, таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: в середині лютого 2021 року на суму 1 113,33 грн.

Таким чином вказані дії засудженого слід кваліфікувати за ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна.

Представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не сповістив.

Засуджений надав заяву, в якій просить розглядати клопотання без його участі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, суд розглядає клопотання за відсутності вказаних осіб.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників, вивчивши матеріали судової та особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 14 квітня 2022 року Диканським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Полтавського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, яким скасовано у частині призначення покарання вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року, остаточно призначено 3 роки 5 місяців позбавлення волі. Зараховано у покарання за даним вироком відбуте покарання за вироком Полтавського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, а саме з 22 листопада 2021 року і до дня набрання даним вироком законної сили. Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 березня 2021 року виконувати самостійно.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 02 березня 2021 року на суму 1 485,00 грн. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 14 липня 2021 року Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 умисно, повторно, таємно викрав чуже майно (крадіжка) шляхом проникнення у приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 09 грудня 2020 року на суму 1 520 грн.; умисно, повторно, таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: в середині лютого 2021 року на суму 1 113,33 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на даний час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно вироку від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 02 березня 2021 року на суму 1 485,00 грн.

Згідно вироку від 14 липня 2021 року Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 09 грудня 2020 року на суму 1 520 грн.; кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: в середині лютого 2021 року на суму 1 113,33 грн.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., на 01 січня 2021 року - 2270 грн.

Таким чином, вищевказані діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , наразі не можуть вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України та від 14 липня 2021 року Гребінківського районного суду Полтавської області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України, усунута, суд дійшов висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вказаними складами злочинів відповідно до наведених вироків.

Також ОСОБА_4 за вироком від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області засуджений за ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Полтавського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, яким скасовано у частині призначення покарання вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року, остаточно призначено 3 роки 5 місяців позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 звільняється від покарання за вироком від 14 квітня 2022 року Диканського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, а за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року за ч. 2,3 ст. 185 КК України, суд, керуючись положеннями п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, задля виключення сумнівів і протирічь, що виникають при виконанні вироку, та дотримання прав засудженого, вважає необхідним прийняти рішення, яким вважати ОСОБА_4 засудженим 14 квітня 2022 року Диканським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, посилання на ч.4 ст. 70 КК України з вироку виключити.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного:

-вироком Диканського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 року за ч.3 ст. 185 КК України;

-вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року, з урахуванням вироку від 22 листопада 2021 року Полтавського апеляційного суду.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Диканського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 року за ч.1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. Посилання на ч. 4 ст. 70 КК України з вироку Диканського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 - виключити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1