Дата документу 17.02.2025
Справа № 334/6118/24
Провадження № 1-кс/334/447/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001522 від 25 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

За клопотанням слідчого ВР ЗСТСВ Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001522 від 25 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2024 накладено арешт на автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 як власник арештованого майна звернувся 12.02.2025 з клопотанням про скасування арешту на автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки постановою слідчого від 29.11.2024 кримінальне провадження № 0001522 від 25 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Крім того, в подальшому за вказаними обставинами ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2025.

Відтак, підстави для арешту майна у кримінальному провадженні №0001522 від 25 липня 2024 року відсутні, а існуюче обтяження порушує права заявника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном.

До закриття кримінального провадження слідчий не звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому КПК України, в свою чергу, слідчий не наділений повноваженнями самостійно вирішувати питання про скасування арешту.

Відтак, просить слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2024 на автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання учасники провадження не з`явилися. ОСОБА_3 звернувся із заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор звернувся із заявою про розгляд клопотання без його участі в судовому засіданні, надав заперечення проти клопотання. З посиланням на висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22 (провадження № 51-4350кмо23) щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч. 4 ст. 132 КПК, просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, закритому постановою слідчого.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ВР ЗСТСВ Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001522 від 25.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Так, 25 липня 2024 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по дворовому проїзду буд. № 29 по вул. Криворізька в м. Запоріжжі, почав виконувати маневр повороту праворуч, на проїзну частину вул. Криворізької та допустив зіткнення з електровелосипедом «Like Bike» під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по вул. Криворізькій, смугою зустрічного руху, з боку пров. Кавалерійського. В результаті зіткнення ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до медичного закладу.

25.07.2024 під час огляду місця пригоди автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було тимчасово вилучено.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

За клопотанням слідчого ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2024 накладено арешт на автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , оскільки вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні було встановлено відсутність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і постановою слідчого BP ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 29.11.2024 кримінальне провадження №0001522 від 25.07.2024 на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України було закрите.

При цьому копію постанови про закриття кримінального провадження та копії матеріалів кримінального провадження слідчим було направлено начальнику управління патрульної поліції м. Запоріжжя для притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП. В подальшому матеріали у адміністративній справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 були скеровані для розгляду до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2025 у справі №336/12716/24 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. та стягнуто судовий збір. Вказана постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 336/12716/24 набрала законної сили, штраф та судовий збір ОСОБА_3 сплачені.

Ухвала слідчого судді від 30 липня 2024 року про арешт автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 була виконана, відомості про арешт внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо арешту транспортного засобу, заборони відчуження. На час закриття слідчим кримінального провадження №0001522 від 25.07.2024 арешт, накладений на автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , не скасований, а відтак обтяження транспортного засобу продовжує існувати після закриття кримінального провадження, що підтверджується даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

За приписами ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України).

Втім, частини третя та четверта статті 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

У зв`язку з закриттям слідчим кримінального провадження №0001522 від 25.07.2024 на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України, необхідність в арешті майна, яке належить ОСОБА_3 відпала, однак державна реєстрація обтяження транспортного засобу на підставі ухвали слідчого судді від 30 липня 2024 року про арешт автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , продовжує існувати.

За юридичними позиціями Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003); суди здійснюють правосуддя з метою забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (абзац 2 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Право на судовий захист є фундаментальним правом людини, яке є гарантією захисту її прав, свобод і законних інтересів, а рівень його забезпеченості характеризує демократизм держави та її правовий характер.

У кримінальному судочинстві, де стикаються публічні та приватні інтереси, виникає потреба у створенні таких механізмів реалізації права на судовий захист, які забезпечували б ефективне поновлення прав особи, були максимально пристосовані для вирішення його завдань на всіх етапах провадження.

Як визначено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Протокол до Конвенції), ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово та послідовно зазначав, що «перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу у мирне володіння майном має бути правомірним: друге речення абзацу першого дозволяє позбавляти майна лише «за умов, визначених законом», а другий абзац визнає, що держави мають право контролювати процес користування майном шляхом застосування «законів». Верховенство права (правовладдя) одна із засад демократичного суспільства, притаманна всім статтям Конвенції. Отже питання про те, чи було досягнуто справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та потребою захисту фундаментальних прав особи набуває значення лише після того, як буде встановлено, що втручання, про яке йдеться, відповідало вимозі правомірності і не було свавільним [рішення у справі Iatridis v. Greece від 25 березня 1999 року (заява № 31107/96), § 58; рішення у справі Frizen v. Russia від 24 березня 2005 року (заява № 58254/00), § 33].

З огляду на закриття кримінального провадження № 0001522 від 25 липня 2024 року, право власника майна в даному кримінальному провадженні на вільне розпорядження, користування чи володіння майном, яке було обмежено під час досудового розслідування, порушено, при цьому кримінальне провадження закрито слідчим, отже питання долі речового доказу, на яке було накладено арешт, залишилось не вирішеним в порядку ч. ч. 3, 4 ст. 174 КПК України.

Щодо доводів прокурора про відсутність повноважень слідчого судді для вирішення по суті і задоволення клопотання ОСОБА_3 з посиланням на висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22 (провадження № 51-4350кмо23), слід зазначити, що вказане судове рішення містить висновок щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч. 4 ст. 132 КПК , а також висновок щодо застосування норм, передбачених ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, у їх взаємозв`язку із приписами статей 170 - 174 КПК, та висновок щодо застосування норми, передбаченої ч. 9 ст. 100 КПК, у взаємозв`язку із нормами, передбаченими статтями 171-174 КПК.

Згідно висновку щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч. 4 ст. 132 КПК, у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Наведені положення КПК України і висновки не виключають при цьому, що особа, яка є володільцем або власником майна, і право якої на вільне розпорядження, користування чи володіння цим майном було обмежено під час досудового розслідування, а кримінальне провадження при цьому закрито слідчим, має право на вирішення питання скасування арешту належного їй майна в судовому порядку.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі права № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що оскільки за нормами КПК України у слідчого відсутні повноваження при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

З огляду на закриття кримінального провадження, право ОСОБА_3 як власника майна в даному кримінальному провадженні на вільне розпорядження, користування чи володіння майном, яке було обмежено під час досудового розслідування, порушено.

З тих підстав, що кримінальне провадження закрито слідчим і при цьому питання долі транспортного засобу, на який було накладено арешт, залишилось не вирішеним в порядку ч. 3, 4 ст. 174 КПК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 132 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що арешт на майно ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1- 3, 170-174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001522 від 25 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2024 №334/6118/24 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001522 від 25 липня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 14:00 год. 19.02.2025.

Суддя: ОСОБА_1