Справа № 638/162/25
Провадження № 1-кс/638/110/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна - ОСОБА_4

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 20.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що в проваджені СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000229 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з особистими потребами у ОСОБА_6 виникла необхідність у оформленні воєнно-облікових документів ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також подальшого виїзду за кордон.

У зв`язку із цим, у кінці грудня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 , якого сприймав як особу з необхідними компетенціями з питанням про можливість оформлення та видачі воєнно-облікових документів в ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також подальшого виїзду за кордон.

Однак, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідків, за вплив на прийняття посадовими особами РТЦК та СП міста Харкова, а також членів Української федерації карате рішень про оформлення та видачі без присутності ОСОБА_6 воєнно-облікових документів на останнього, а також включення до списку членів Української федерації карате з подальшим прийняттям рішення уповноваженими на виконання функцій держави посадовими особами про безперешкодний виїзд за кордон висловив вимогу про необхідність передачі йому неправомірної вигоди для себе грошових коштів у сумі 5500 доларів США, частину з яких у сумі 4000 доларів США одразу при першій зустрічі.

У подальшому, 03.01.2025, приблизно о 16:00, у ході зустрічі біля супермаркету «Будмен» за адресою: м. Харків, вул. Клочківська 119-а, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідків, діючи умисно, одержав від ОСОБА_6 вказану частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 4 000 доларів США за вказаний вплив на прийняття посадовими особами РТЦК та СП міста Харкова, а також членів Української федерації карате рішень про оформлення та видачі без присутності ОСОБА_6 воєнно-облікових документів на останнього, а також включення до списку членів Української федерації карате з подальшим прийняттям рішення уповноваженими на виконання функцій держави посадовими особами про безперешкодний виїзд за кордон, які в подальшому поклав до транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував поблизу вказаного супермаркету.

У зв`язку із чим, в ході досудового розслідування було проведено невідкладний обшук транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Клочківська 119-а.

03.01.2025 у період часу з 16 год. 03 хв. по 17 год. 35 хв., слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 119-А у ході проведення невідкладного обшуку транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy S23 FE» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з номером телефону НОМЕР_4 , який було запаковано до сейф-пакету CRI1087657; копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3 арк., яку було запаковано до сейф-пакету CRI1087656; імітаційні засоби у вигляді грошових коштів 100 доларів США у кількості 40 штук з однаковими номерними знаками НОМЕР_5 , які було запаковано до сейф-пакету CRI1087655.

Постановою слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції №3 в Харківській області ОСОБА_8 від 03.01.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000229 від 20.12.2024, місцем зберігання якого, у разі задоволення клопотання про арешт майна, визначено - камеру схову речових доказів ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

03.01.2025 у період часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 15 хв. слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 у приміщенні каб. 408 ХРУП №3 за адресою: м. Харків, вул. Володимира Пасічника, 103, було проведено зняття з електронних інформаційних систем інформації, доступ до якої не обмежується її власником з вилученого в ході проведення обшуку від 03.01.2025 за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 119-А мобільного телефону «Samsung Galaxy S23 FE» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Власником мобільного телефону «Samsung Galaxy S23 FE» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з номером телефону НОМЕР_4 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3 арк. є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а імітаційні засоби у вигляді грошових коштів 100 доларів США у кількості 40 штук належать державі Україна в особі ХУ ДВБ НПУ.

Прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 зазначено, що вилучене майно є об`єктами кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також набуті у наслідок злочинної діяльності.

На підставі викладеного, з метою збереження речових доказів, враховуючи, що повернення зазначеної речі, вилученої під час обшуку, може призвести до її знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення судового рішення в частині можливої конфіскації майна.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у судовому засіданні, підтримав клопотання та просив накласти арешт на вилучене майно.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти накладення арешту на належне йому майно не заперечував.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні та його представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання в частині майна ОСОБА_4 частково заперечили та просили застосувати менш обтяжливий вид арешту майна у вигляді заборони його відчуження. Прокурор проти застосування такого виду арешту не заперечував.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучені пожежне сміття та коробка із сірниками з нашарування кіптяви, вказані прокурором у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження.

Водночас, як визначено ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим, дізнавачем або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.

Керуючись вимогами ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити частково клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження щодо тимчасово вилученого 03.01.2025 в ході невідкладного обшуку автомобіля «TOYOTA CAMRY» державний номер НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, вул. Клочківська 119-а, а саме на: копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3 арк., імітаційні засоби у вигляді грошових коштів 100 доларів США у кількості 40 штук.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження щодо тимчасово вилученого 03.01.2025 в ході невідкладного обшуку автомобіля «TOYOTA CAMRY» державний номер НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, вул. Клочківська 119-а у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майна, а саме: на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S23 FE» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з номером телефону НОМЕР_4 .

Майно, на яке накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, зберігати у відповідності до порядку, визначеному постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Попередити власника майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, дізнавачем або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 10.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1