08.04.2025 Провадження по справі № 1-кп/940/47/25
Справа № 940/640/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0001939 від 25.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

25 травня 2024 року, близько 07 години, в м. Тетіїв по вулиці Сонячногірська, поряд із домоволодінням № 20, під час адміністративного затримання ОСОБА_1 , в порядку ст. 261 КУпАП, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що працівники поліції виконують службові обов`язки, оскільки перебували в однострої, представились та мали при собі нагрудні жетони, демонструючи явну зневагу до працівників поліції, переслідуючи умисел на заподіяння працівнику поліції тілесних ушкоджень, умисно ударив поліцейського ППП в м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП в Київській області ДПП ОСОБА_6 ногою в ліву ногу, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді шкірного крововиливу, що розташовується на фоні набряку м`яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно 25.05.2024 в м. Тетієві по вулиці Сонячногірській ударив поліцейського ногою в ліву ногу.

Показання ОСОБА_1 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, надав до матеріалів кримінального провадження заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, здійснювати за його відсутності. Жодних претензій до обвинуваченого не має. Щодо застосування міри покарання до обвинуваченого покладається на розсуд суду.

Прокурор підтримав висунуте ОСОБА_1 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просив суд визнати ОСОБА_1 винуватим та призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням положень статті 69 КК України.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду

Обвинувачений ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_1 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який одружений, не працевлаштований, є особою з інвалідністю 3 групи, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 на підставі статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та необхідним призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.

Разом з тим, зваживши на індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого діяння відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, що визначається характером та ступенем суспільної небезпеки злочину виходячи з конкретних обставин його вчинення, встановивши наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливе в умовах не пов?язаних з ізоляцією від суспільства, тому призначає покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання у виді обмеженняволі строком на 2 (два) роки з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, ОСОБА_1 зобов`язати: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_8