справа № 208/407/25
№ провадження 1-кс/208/371/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000457 від 28.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду м.Дніпродзержинська надійшло клопотання про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000457 від 28.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розпочате за фактом заволодіння невстановленою особою грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 у сумі 10 000 грн, який останній 27.12.2024 під впливом обману добровільно переказав на банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк».

Прокурор в клопотанні зазначає, що вказані грошові кошти є грошима, набутими кримінально протиправним шляхом, а отже, є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», до якого емітовано банківську картку № НОМЕР_1 , в межах завданого збитку, сприятиме збереженню речових доказів, в тому числі буде дієвим запобіжником щодо безпідставного та незаконного переведення в готівку або перерахування на рахунки інших осіб, які можуть бути пов`язані спільним умислом на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та/чи зловживання довірою.

Крім того, прокурор вказує, що будучи обманутим невстановленою слідством особою, потерпілий ОСОБА_4 зазнав майнової шкоди на суму 10 000 грн., проте останній, допоки триває досудове розслідування у кримінальному провадженні та вживаються заходи, спрямовані на встановлення підозрюваного, позбавлений можливості подачі цивільного позову, оскільки відповідно до вимог ст.128 КПК України цивільний позов пред`являється до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В судове засідання прокурор не з`явився, однак разом з клопотанням до суду надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без участі прокурора.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: /

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За загальним правилом арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурор, обґрунтовуючи клопотання зазначила, що в даному випадку метою застосування арешту майна є збереження речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Однак, до матеріалів справи не долучено документів, які могли б свідчити про те, що у даному кримінальному провадженні грошові кошти, які були переказані потерпілим ОСОБА_4 у сумі 10 000 грн., визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Проте, матеріалами клопотання не було доведено, що в даному кримінальному провадженні причетній до заволодіння грошовими коштами особі повідомлено про підозру, а також не доведено факту звернення потерпілого з цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Крім того, прокурором до клопотання не додано доказів того, що рахунок, який зазначений у клопотанні на даний час є актуальним та на ньому взагалі наявні грошові кошти, з огляду на те, що заява від ОСОБА_5 зареєстрована 28.12.2024, а із відповідним клопотанням до слідчого судді прокурор звернулась 20.01.2025.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що прокурором не надано постанови про визнання речовими доками у кримінальному провадженні грошових коштів у сумі 10000 грн, та не надано доказів про повідомлення про підозру причетній особі у даному кримінальному провадженні № 0000457 від 28.12.2024, слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків у зв`язку з тим, що воно подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000457 від 28.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна - повернути прокурору.

Встановити строк для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків в сімдесят дві години з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1