ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8571/24
провадження № 1-кп/753/913/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000245 від 26.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снов`янка

Чернігівського району Чернігівської області, громадянина

України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 29 квітня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000245 від 26.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року для розгляду цього кримінального провалдення визначено головуючу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року призначено провадження до підготовчого судового засідання, яке неодноразово відкладалось через неявку потерпілого ОСОБА_8 , стосовно якого суд 21 травня 2024 року виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

Підготовче судове засідання

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Представник потерпілого ОСОБА_7 висловив консолідовану позицію з прокурором щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_8 не прибув у підготовче судове засідання. Разом з тим, суд ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, вирішив провести підготовче судове засідання без участі потерпілого, на чому також наполягав його представник у судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду, подавши клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Захисник ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників.

Вимоги заявленого клопотання про повернення обвинувального акта

В обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акта захисник ОСОБА_4 зазначив таке.

По-перше, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є повністю ідентичними включно із граматичними помилками. Вказані обставини, на переконання захисника, свідчать про формальний підхід сторони обвинувачення до складення процесуального документа та водночас порушують приписи КПК України.

Другим аргументом, як підставою для повернення обвинувального акта є те, що сума грошових коштів, заволодіння якими сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_6 після кожного абзацу є різною, утім будь-яких фактів чи пояснень зміни суми грошових коштів з 17 000 до 16 000 доларів США, в обвинувальному акті не викладено, що, на думку захисника, свідчить про те, що такі обставини стороною обвинувачення не встановлено належним чином.

Третім аспектом для повернення обвинувального акта прокурору захисник зазначає, що відповідно до конструкції кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, кримінально караним є шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Разом з тим, у ч. 4 ст. 190 КК України відсутня така кваліфікуюча ознака, як «вчинене в умовах воєнного стану». Таке кримінальне правопорушення охоплюється ч. 3 ст. 190 КК України. Це різні частини статті 190 КК України, а вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 К України, ОСОБА_6 не інкриміновано. Вказане, на думку захисника, свідчить, що в цьому обвинувальному акті не чітко та поверхнево сформульовано правову кваліфікацію кримінального правопорушення з різних частин статті 190 КК України, а інкриміновано одну частину. Захисник переконував, що вказане позбавляє сторону захисту чіткого усвідомлення, від якого саме злочину здійснювати захист, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, і відповідно формулювання обвинувачення є незрозумілими.

Наостанок, як на четверту підставу для повернення обвинувального акта, захисник посилався на те, що прокурором не зазначені важливі обставини, які за версією сторони обвинувачення були встановлені під час досудового розслідування. При цьому особливу увагу звертав на те, що ?грошові кошти у сумі 16 000 доларів США, які ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 , отримані першим від оперуповноваженого Головного оперативного управління ДБР, що підтверджується протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів від 01.09.2023. ???Згідно з даними вказаного протоколу, грошові кошти на загальну суму 17 000 доларів США були отримані в Управлінні фінансової діяльності та бухгалтерського обліку ДБР, після чого оглянуті та вручені ОСОБА_8 для проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину. Виходячи із наведеного, захисник переконаний, що прокурором у обвинувальному акті мало бути зазначено, що грошові кошти, у сумі 16 000 доларів, які ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 , є власністю ДБР, і відповідно у обвинувальному акті потерпілим мала бути зазначена юридична особа - Державне бюро розслідувань.

Посилаючи на викладені обставини у своїй сукупності, захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

Позиції сторін

Сторона захисту підтримала думку про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника щодо повернення обвинувального акта, оскільки вважає, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні. Стверджувала, що доводи, зазначені захисниками є безпідставними, позаяк прокурор не позбавлений процесуального права викласти в обвинувальному акті «фактичні обставини» так, як вони були встановлені на час повідомлення особі про підозру, а надалі, у разі їх доведеності, відобразити це також і у розділі «формулювання обвинувачення». Вважає, що наведені стороною захисту доводи будуть оцінюватися судом під час розгляду справи по суті. Тому, на думку прокурора, підстав для повернення обвинувального акта немає.

Представник потерпілого погодився із твердженнями прокурора.

Мотиви суду

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України (ч. 4 ст. 110 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт у разі його невідповідності вимогам КПК України.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначені вимогами ст. 291 КПК України. Будь-яких інших вимог до обвинувального акта норми КПК України не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер (1); анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (2); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство (3); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (3-1); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора (4); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (5); обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання (6); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (7); підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими (7-1); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) (8); розмір пропонованої винагороди викривачу (8-1); дату та місце його складення та затвердження (9).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Так, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що встановлено вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Таким чином, вказана норма кримінального процесуального закону вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті: фактичних обставин кримінального правопорушення (1), правової кваліфікації (за термінологією теорії кримінального процесу «формула обвинувачення») (2) та формулювання обвинувачення (3). Формула і формулювання обвинувачення (юридичне формулювання) складають правову модель кримінального правопорушення, яка вказує на кримінально-правову норму, порушення якої інкримінується обвинуваченому.

Публічне обвинувачення висувається обвинуваченому прокурором у процедурі судового розгляду шляхом оголошення останнім короткого викладу обвинувального акта (ч. 2 ст. 347 КПК України), що власне є початком судового розгляду, після чого суд роз`яснює суть обвинувачення, а також з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому (ч. 1 ст. 348 КПК України).

Разом з тим, особа набуває статусу обвинуваченого у разі передання до суду обвинувального акта стосовно неї у порядку, встановленому вимогами ст. 291 КПК України (ч. 2 ст. 42 КПК України), у якому міститься офіційна версія сторони обвинувачення, яка сформована ним за наслідком проведеного досудового розслідування про вчинення особою кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Підготовче провадження має завданням процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду, у зв`язку з чим суд у підготовчому судовому засіданні повинен, зокрема, встановити відповідає чи ні вимогам КПК України обвинувальний акт.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

З огляду на викладене, підставою для повернення обвинувального акта має бути невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. Адже повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджатимуть повноцінному судовому розгляду.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000245 від 26.03.2024 стосовно ОСОБА_6 , його склав 26 квітня 2024 року старший слідчий ГСВ ДБР ОСОБА_10 . Цього ж дня обвинувальний акт затвердив прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 . Ці особи зазначені в обвинувальному акті як такі, що були включені, відповідно, до групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, та до групи прокурорів у кримінальному провадженні відповідно.

Обвинувальний акт підписаний і слідчий, і прокурором, також підпис прокурора скріплений печаткою Офісу Генерального прокурора, тобто вимоги частин 1, 3 ст. 291 КПК України про те, що обвинувальний акт складає, зокрема, слідчий та затверджує прокурор, та вони ж і підписують обвинувальний акт, дотримані.

Також у обвинувальному акті від 26 квітня 2024 року наведені всі передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України відомості, які були відомі стороні обвинувачення, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження.

У обвинувальному акті від 26 квітня 2024 року окремими пунктами викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленим, правова кваліфікація з посиланням на положення і частини статті КК України та формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_6 .

Зазначені пункти обвинувального акта містять відомості, які достатньо чітко і однозначно висвітлюють позицію сторони обвинувачення щодо усіх обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а також про конкретну кримінально-правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 .

До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка на той час підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, надана на ім`я прокурора, що передбачено пунктами 1, 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

З огляду на вказані норми КПК України та встановлені обставини, на переконання суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000245 від 26.03.2024 за своєю формою та змістом відповідає закріпленим у статті 291 КПК України вимогам.

Щодо тверджень захисника про те, що в обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є ідентичним формулюванню обвинувачення

Як уже було зазначено, пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

З наведеного слідує, що визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України.

При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17 провадження № 51-8914км18. Відповідно до цієї позиції кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення.

Отже, визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Щодо доводів захисту про неточність у сумі грошових коштів з 17 000 до 16 000 доларів США

Суд вважає, що розбіжність у сумі коштів, які зазначені в обвинувальному акті є опискою, яка може бути усунута у подальшому, та жодним чином не впливає кваліфікацію дій обвинуваченого та на можливість призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Між тим, важливо звернути увагу, що стороною обвинувачення в обвинувальному акті окремим пунктом викладений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який становить 585 097,60 грн, тобто в гривневому еквіваленті.

При цьому за валютним (обміним) курсом Національного банку України (36,5686 грн), що діяв на дату вчинення інкримінованого злочину (02.09.2023) шляхом перерахування 16 000 доларів США у грошову одиницю України і є сума 585 097,60 грн (16 000 х 36,5685 = 585 097,60).

Більше того, захисник під час оголошення поданого клопотання сам неодноразово посилався на те, що у матеріалах провадження йдеться про суму саме в 16 000 доларів США.

Відтак, описка із помилково зазначеною сумою у розмірі 17 000 доларів США не потягла за собою порушення прав обвинуваченого та дає суду підстави вважати вимоги захисника щодо повернення обвинувального акта з цієї підстави неспроможними.

Щодо не правильної кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого

Захисник наполягав на тому, що сторона обвинувачення вказавши дві кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення за ст. 190 КК України не провела їх окремої кваліфікації, чим позбавила сторону захисту чіткого усвідомлення висунутого обвинувачення.

Проте, суд не може погодитись з такими тезами.

У цьому кримінальному провадженні, обвинувач інкримінує ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення за ст. 190 КК України із двома кваліфікуючими ознаками, а саме: вчинене в умовах воєнного стану (яка розміщена у частині 3 цієї статті) та вчинене у великих розмірах (яка розміщена у частині 4 цієї статті), тому, відповідно до встановлених вже правил кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 190 КК України.

На цій стадії суд жодним чином не може коментувати правильність формули кваліфікації дій обвинуваченого, однак має вказати наступне, що за сталою практикою Верховного Суду та у доктрині вироблені правила, що у випадку вчинення суб`єктом кримінального правопорушення з декількома кваліфікуючими ознаками його складу, що передбачені різними частинами статті Особливої частини КК України, то, за загальним правилом, у формулі кваліфікації зазначається частина статті, що передбачає більш тяжку (суспільно небезпечну) кваліфікуючу ознаку, більш тяжке кримінальне правопорушення, себто частина статті Особливої частини КК з більшим порядковим номером.

При цьому питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого вочевидь не можуть бути підставою до повернення обвинувального акта прокурору.

Щодо тверджень захисника про те, що стороною обвинувачення не були зазначені важливі обставини з приводу суб`єкта, якому належали грошові кошти

Суд вважає ці доводи захисника зводяться саме до заперечень проти висунутого обвинувачення, втім такі не є підставою для повернення обвинувального акта. Водночас це питання не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні з огляду на мету цієї стадії та вичерпний перелік повноважень суду під час її проведення.

Верховний Суд закріпив, що суд у підготовчому судовому засіданні не вправі зазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння (постанова ККС ВС від 15.04.2024 у справі № 753/25892/21).

Наведені обставини суд зможе дослідити під час судового розгляду та дати їм оцінку, а висновки щодо цього питання знайдуть своє відображення у вироку або ухвалі, якими остаточно завершиться судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок

Це кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до положень статей 291, 292 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню цього обвинувального акта до судового розгляду судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 .

Судове засідання у цьому кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито суддею одноособово.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Офісу Генерального прокурора, потерпілого та його представника, обвинуваченого та його захисників.

Керуючись статтями 314-316 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000245 від 26.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на 15 годину 25 хвилин 09 грудня 2024 року.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Офісу Генерального прокурора, потерпілого та його представника, обвинуваченого та його захисників.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_12