Справа № 559/80/25
Провадження № 1-кп/559/110/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду м. Дубно, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002810 від 06.11.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підгайці, Млинівського району Рівненської області, українки, громадянки України, зареєстрована та фактично проживає у АДРЕСА_1 , проходить військову службу на посаді діловода штабу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судима

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 402 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисниці ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що обіймаючи посаду діловода штабу військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 73 від 15.03.2023, вона з 16.03.2023 повинна була вибути для ведення розвідки у район здійснення заходів для забезпечення оборони України, маючи можливість виконати вказаний наказ, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 28, 30, 36, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у м. Дубно, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, не виконала наказ командира військової частини НОМЕР_1 за № 73 від 15.03.2023 та не вибула у відрядження в зону проведення бойових дій, де дислокувались підрозділи військової частини НОМЕР_1 , для ведення розвідки, а також не доповіла командиру про можливі перешкоди щодо виконання наказу, натомість, перебувала на службі в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, старший солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона обіймаючи посаду діловода штабу військової частини НОМЕР_1 , діючи у порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 30, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, у період з 15.03.2023 по 25.04.2023, перебуваючи за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №73 від 15.03.2023 вона мала вибути у відрядження в зону виконання бойового розпорядження та усвідомлюючи, що через невиконання зазначеного наказу вона не мала права на отримання додаткової винагороди, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого матеріального збагачення, замовчала факт невиконання нею наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №73 від 15.03.2023 про вибуття у відрядження в період з 17.03.2023 по 30.03.2023 до безпосереднього району здійснення заходів із забезпечення оборони України, чим ввела в оману командування військової частини НОМЕР_1 та, в подальшому, заволоділа чужим майном, а саме коштами додаткової винагороди на загальну суму 45 161,29 грн., які безпідставно були перераховано їй на особистий банківський рахунок, чим завдала матеріальної шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 своїми діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

06 січня 2025 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисниці ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди обвинувачена зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні та виконати призначене їй судом покарання. Сторони узгодили покарання за ч.1 ст. 190 КК УКраїни у виді 2 років обмеження волі, за ч.4 ст. 402 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70,75 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання бiльш суворим, призначити остаточне покарання у видi 5 (п`яти) рокiв позбавлення волі, зі звільненням із випробуванням з іспитовим строком.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала вину в скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, фактичні обставини справи не оспорює, щиро розкаюється у вчиненому. Пояснила суду, що угоду уклала добровільно, наслідки її укладання та затвердження для неї зрозумілі. Захисниця підтвердила добровільність укладення угоди.

Представник потерпілої сторони - в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 до суду не з`явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких чи тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою за ч.1 ст. 190 КК України є кримінальним проступком, за ч.4 ст. 402 КК України є тяжким злочином, відповідно до положень ст.12 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 45 161,29 грн., яка обвинуваченою відшкодована повністю, шляхом перерахування коштів на рахунок військової частини.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального законів України, діям обвинуваченої надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст.190, ч.4 ст. 402 КК України. Тому наявні правові підстави для затвердження угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання, яка є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої та відповідає загальним засадам призначення покарання. Враховуючи, що ОСОБА_3 щиро кається, активно сприяла досудовому розслідуванню, раніше не судима, добровільно відшкодувала завдані збитки, суд вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком .

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд - УХВАЛИВ :

затвердити угоду про визнання винуватості від 06 січня 2025 року, укладену між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 і обвинуваченою ОСОБА_3 , захисницею ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002810 від 06.11.2024 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.4 ст. 402 КК України та призначити узгоджене покарання:

-за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

-за ч.4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання бiльш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у видi 5 (п`яти) рокiв позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці, із покладанням обов`язків, передбачених ч.1,4 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-нагляд за поведінкою ОСОБА_3 покласти на командира військової частини по місцю проходження військової служби, а у разі звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації по місцю проживання.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1