Справа 303/7850/24
№ 1-кп/303/621/24
№ рядка с/з 11
У Х В А Л А

12 березня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Мукачеві, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні № 0000863, внесеному до ЄРДР 28.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачева Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, у відповідності до ст. 89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

- захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2024 року, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, на строк до 26 серпня 2024 року, дію якого було продовжено до 15 березня 2025 року, включно.

У судовому засіданні, прокурор подала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та просила його задоволити.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких. Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження.

01.07.2024 року, ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, відносно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, дію якого продовжено до 15.03.2025 року.

При застосуванні запобіжного заходу судом було належно оцінено та враховано ризики передбачені ст. 177 КПК України, знайдено їх обґрунтованими та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.2 п.3 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_3 перебуваючи на волі, може:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду, оскільки злочин, який йому інкримінують є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані йому злочини для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

- ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує через те, що наразі не встановлене місцезнаходження знаряддя вчинення злочину, так як воно має істотне значення, адже являються речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлюється знаряддя вчинення злочину.

- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує через те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_3 з свідками, на яких може вчинити вчинення тиск, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.

Вищенаведене не дає підстав звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно ОСОБА_3 так як вони не забезпечать виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності на даний час, оскільки судовий розгляд триває, свідки та обвинувачений та потерпіла не допитані, дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дієвість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, убезпечує від настання ризиків, тому прокурор не вбачає підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в судовому засіданні передав слово своєму захиснику.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, оскільки ОСОБА_3 не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування і суду

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали позицію прокурора.

Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого ним клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, потерпілої, її представника, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років.

Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які слугували підставою застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину даним злочинам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки. Все це, вказує на нестійкі моральні переконання та відсутність у ОСОБА_3 поняття цінності людського життя, немає постійного місця роботи, не має постійного доходу, вчинив особливо тяжкий злочин, відповідно ст.89 КК України не судимого, а тому існують ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема існування ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій обвинуваченим, оскільки попередньою ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, судом була встановлена наявність існування ризику можливого переховування від суду ОСОБА_3 ..

Висновок суду про продовження існування зазначеного ризику, а саме: переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, слідує, виходячи з того, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене: ч.1 ст.115 КПК України, - є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; що у розрізі положень ст.75 КК України, позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_3 , до нього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді без альтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою за станом здоров`я, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суддя вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

Керуючись: Розділ ІІ КПК України, ст.331, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000863, внесеному до ЄРДР 28.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого (ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2024 року) відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів, тобто по 10 травня 2025 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу, покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту оголошення в частині продовження дії запобіжного заходу.

Головуючий ОСОБА_8