Справа №567/53/25
Провадження №1-кп/567/64/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні за №0000161 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Українка Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 04.04.2024 року Острозьким районним судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив новий умисний злочин при наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, діючи умисно, незаконно, без мети збуту для власного використання, у жовтні 2024 року (більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на околиці с.Українка Рівненського району Острозької МТГ Рівненської області, придбав, а саме зірвав листя з дикоростучих рослин коноплі та достовірно знаючи, що це є наркотичний засіб приніс їх до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де висушивши та подрібнивши їх, помістив до паперового згортку та двох скляних банок об`ємом 0,5 л., та став незаконно зберігати до моменту виявлення та вилучення 28.11.2024 року працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання останнього.

Також в ході проведення зазначеного обшуку було виявлено предмет, зовні схожий на саморобний пристрій для куріння (який складається із частини пляшки з полімерного матеріалу з обрізаним дном, в горловину якої вставлено металевий наперсток закріплений у металевий предмет), з нашаруваннями речовини темно-коричневого кольору на внутрішній поверхні вказаного предмета.

Відповідно до висновку судової експертизи за спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/118-24/14412-НЗПРАП від 16.12.2024 року, вилучена речовина рослинного походження зеленого кольору яка зберігалася в паперовому згортку та двох скляних банках об`ємом 0,5 л., за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , є наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабіс», загальною масою - 186,1 г.

Відповідно до висновку судової експертизи за спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/118-24/14413-НЗПРАП від 17.12.2024 року, нашарування речовини темно-коричневого кольору, які знаходилися на внутрішній поверхні предмета, зовні схожого на саморобний пристрій для куріння (який складається із частини пляшки з полімерного матеріалу з обрізаним дном, в горловину якої вставлено металевий наперсток закріплений у металевий предмет), які вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - «екстракт канабісу» масою - 0,447 г.

17.02.2025 року між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000151 від 11.10.2024 року та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України відносно обставин, викладених в обвинувальному акті від 30.12.2024 року, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провинута зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.2 ст.309 КК України - у виді штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.04.2024 року у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. виконувати самостійно.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовомузасіданні просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, вчиненого при обставинах, зазначених в обвинувальному акті від 30.12.2024 року, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що його підзахисний свою провину у вчинені злочину як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає, а тому не вбачає перешкод для затвердження такої угоди.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до нетяжкого злочину, санкція якого передбачає альтернативні види покарання, зокрема штраф у розмірі від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.309 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи наведені доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, вважаєдоведеним у судовому засіданні, що ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту, що було вчинено протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України, а тому його дії кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він неодружений, непрацюючий, по місцю проживання характеризується негативно.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» № 154 від 18.10.2024 р. ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, водночас обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 втретє притягується до кримінальної відповідальності та нове кримінальне правопорушення вчинив до погашення судимості впродовж іспитового строку, встановленого вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.04.2024 року, згідно якого йому було призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , він вчинив протягом іспитового строку після постановлення вироку Острозьким районним судом Рівненської області від 04.04.2024 р., а відтак остаточну міру покарання відповідно до ст.71 КК України слід визначити з урахуванням вищевказаного вироку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 7 163,10 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 314, 374, 475 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.02.2025 року між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.04.2024 року у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання у вигляді обмеження волі ОСОБА_4 рахувати з дня його прибуття і постановки на облік у кримінально-виконавчій установі відкритого типу (виправному центрі) за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.04.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 7 163 (сім тисяч сто шістдесят три) грн. 10 коп.

Речові докази у справі :

- дві скляні банки, об`ємом 0,5 л. із вмістом наркотичної речовини канабісу, загальною вагою 142,8 г., та згорток паперу із вмістом наркотичної речовини канабісу, вагою 43,3 г. - переупаковані у сейф-пакет Експертної служби МВС України №3185931 та передані на відповідальне зберігання до камери схову Відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити;

- пляшку із полімерного матеріалу із обрізаним дном, в горловину якої вставлено металевий наперсток у металевий предмет із нашаруванням екстракту канабісу вагою 0,447 г., переупаковану у сейф-пакет Експертної служби МВС України №5293339 та передану на відповідальне зберігання до камери схову Відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити;

- цифровий носій (карта пам`яті) micro SD 32 Gb - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1