Справа №949/2210/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 18 травня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дубровиця Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 та фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , неодруженої, раніше не судимої, пенсіонерки по інвалідності 2 групи, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.240-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та місці, порушуючи порядок,

визначений Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997, придбала 1,73186 кг каміння бурштину, що згідно висновку судової гемологічної експертизи є бурштином в сировині, вартістю 12 545 гривень 70 копійок, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та являється дорогоцінним камінням органогенного утворення, після чого незаконно зберігала в господарській будівлі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи при цьому відповідних документів, які б підтверджували законність походження даного каміння бурштину.

17 травня 2024 року, в період з 16 год. 35 хв. до 17 год. 20 хв., було проведено обшук господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де в господарській будівлі виявлено та вилучено придбаний ОСОБА_4 бурштин.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, тобто у придбанні та зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

До початку підготовчого судового засідання від обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника - адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження.

Своє клопотання обґрунтовують тим, що ОСОБА_4 вперше вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення, повністю визнала вину та щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. Разом з цим, ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, позитивно характеризується за місцем проживання, має інвалідність другої групи (онкологічне захворювання, пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС), є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), хворіє на ДЦП, що створює складнощі контролю над власними рухами, координацією роботи м`язів, тощо.

Також зазначають, що ОСОБА_4 є потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 17 травня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за фактом умисного пошкодження майна шляхом підпалу, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_6 відбувається у Дубровицькому районному суді Рівненської області (справа №949/1259/24).

Після вчинення вищевказаного кримінального правопорушення проти майна ОСОБА_4 та виявлення у неї працівниками правоохоронних органів каміння бурштину-сирцю, загальний стан її здоров`я погіршився, хвороби загострилися, вона отримала сильний стрес та не може забути обставини тих подій, негативні наслідки яких тривають і до цього часу. Наразі обвинувачена змушена інтенсивно проходити курс лікування та реабілітації, що робить маловірогідним вчинення нею нового однорідного або будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Крім того, діями ОСОБА_4 не спричинено будь-якої небезпеки для життя чи здоров`я людей, не завдано шкоди довкіллю, а також матеріальних збитків державі та охоронюваним законом інтересам.

Окремо заслуговує уваги те, що значна кількість вилученого під час обшуку господарства ОСОБА_4 каміння бурштину має законне походження, що підтверджується договором купівлі-продажу та видатковою накладною, що черговий раз свідчить про те, що обвинувачена не є особою, схильною до скоєння кримінальних правопорушень та з великою долею ймовірності свідчить, що вона в майбутньому не буде вчиняти кримінальні правопорушення і не є суспільно небезпечною.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 240-1 КК України на підставі ст. 48 КК України, оскільки наявні всі обов`язкові підстави, які визначені ст. 48 КК України для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Суд, дослідивши подане клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно положень ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Водночас, зі змісту п. 2 вищевказаної постанови вбачається, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 240-1 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої її позиції, а відтак діяння, яке поставлене обвинуваченій у провину, дійсно мало місце, вчинене нею, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнане самою обвинуваченою.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, а також наслідки закриття провадження з цих підстав та просить звільнити її від кримінальної відповідальності, а провадження закрити.

Отже, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як зазначено в ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом, що визначено ч. 1 ст. 286 КПК України.

Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше вчинила нетяжкий злочин, у вчиненому щиро розкаялась, виключно позитивно характеризуються за місцем проживання, в результаті її дій не спричинено будь-якої небезпеки для життя чи здоров`я людей, не завдано шкоди довкіллю, а також матеріальних збитків, тому на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною. Проти звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки обвинувачена не заперечує та підтримує подане нею клопотання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 48 КК України для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, а тому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 18 травня 2024 року, щодо обвинуваченої ОСОБА_4 за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, необхідно закрити та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із зміною обстановки, судом не встановлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до обвинуваченої заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації, яка полягає у конфіскації у обвинуваченої у власність держави каміння бурштину.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Водночас, ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшов висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Водночас, у постанові від 29 вересня 2021 року у справі №342/1560/20 (провадження №51-2331км21) та у постанові від 07 жовтня 2021 року у справі №584/800/20 (провадження №51-1800км21) ВС погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо необхідності відшкодування зазначених процесуальних витрат особами, кримінальне провадження щодо яких закрито, пославшись на те, що їх звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав і застосування більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє цих осіб від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.

Отже, закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 з нереабілітуючих підстав і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертизи №СЕ-19/106-24/12295-ФХГД від 12 вересня 2024 року.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21) та постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження № 51-4798км23).

Відтак, судові витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні, у розмірі 9087,36 грн. слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Цивільний позов не заявлявся.

Збитки завдані кримінальним правопорушенням - відсутні.

На підставі ст.ст. 12, 48 КК України, керуючись ст.100, ст. 284-286, 288, 314, 370-372, 376 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 240-1 КК України у зв`язку із зміною обстановки - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 240-1 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 0000200 від 18 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, закрити на підставі ст. 48 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової гемологічної експертизи у розмірі 9087,36 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят сім гривень тридцять шість копійок) (висновок експерта СЕ-19/106-24/12295-ФХГД від 12.09.2024 року).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2024 року скасувати.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації конфіскувати у власність держави: каміння бурштину загальною вагою 23,56666 кг., яке зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Речові докази:

- порошкоподібна речовина жовтого, коричневого кольорів масою 1603,10 г. та каміння невстановленого походження масою 40,72 г., які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1