Справа № 493/571/25
Провадження № 1-кп/493/165/25
УХВАЛА

10 квітня 2025 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву цивільного позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, пред`явленого до цивільного відповідача ОСОБА_3 , заявленого в рамках кримінального провадження № 0000112 від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

До Балтського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000112 від 09.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вичинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України з позовною заявою цивільного позивача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в загальній сумі 740000,00 грн. Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову.

В заяві цивільний позивач ОСОБА_2 просить встановити все належне цивільному відповідачу ОСОБА_3 майно, усі рахунки та всі активи та накласти заборону відчуження на все рухоме та нерухоме майно, а також арешт на усі рахунки в банках та на усі інші матеріальні активи, які є співмірними заявленим позовним вимогам.

Заява обґрунтована тим, що позивач звернулася до суду із вказаним позовом, загальна ціна якого склала 740000,00 грн. Враховуючи факт небажання сплатити кошти відповідачем у встановлений законом порядок, позивач, побоюючись подальшої недобросовісної поведінки відповідача вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову.

Вивчивши матеріали, що надійшли до суду разом з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , суд вважає зазначити слідуюче.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на побоювання подальшої недобросовісної поведінки відповідача, а також потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9), що не зроблено цивільним позивачем.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, потерпілим та цивільним позивачем по справі являється ОСОБА_2 , який просить суд встановити все належне майно ОСОБА_3 , що не притаманно судовій системі, оскільки згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Тільки в наслідок ухвалення обвинувального вироку особа має нести відповідальність матеріального плану.

З огляду на наведене, суд не вбачає підставі для задоволення зави про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 258, 259, 260, 261, 263, 264 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви цивільного позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, пред`явленого до цивільного відповідача ОСОБА_3 , заявленого в рамках кримінального провадження № 0000112 від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С У Д Д Я