Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" та під час трансляції з Державної установи "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)" матеріали судового провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Зарафшан Бухарської області, Республіка Узбекистан,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 грудня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2022 ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2023 ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2022, більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

25.10.2024 і 11.11.2024 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли клопотання засудженого про застосування до нього Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024, в яких він фактично порушував питання про звільнення від покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2023.

Як зазначав ОСОБА_6 , злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, він вчинив 9 серпня 2022 року. Вартість викраденого майна на момент вчинення злочину є меншою, ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. А тому вчинене ним діяння є дрібною крадіжкою, відповідальність за яку передбачена ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2024 у задоволенні клопотання відмовлено.

Зі змісту апеляційної скарги з доповненнями вбачається, що ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що згідно із Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024 кримінальна відповідальність за крадіжку настає у разі, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить два і більше неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Злочин він вчинив 9 серпня 2022 року і вартість викраденого майна становила 2 489 грн 88 коп. У той же час, з 1 липня 2022 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2 508 грн. З урахуванням викладеного вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не застосував закон, який підлягає скасуванню, і просить на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити його від призначеного судом покарання за діяння, караність якого законом усунена.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2022 та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2023 за вчинення крадіжок та замаху на крадіжку чужого майна. Відповідно, вартість майна, крадіжки якого та замах на крадіжку якого ОСОБА_6 вчинив 20 грудня 2021 року, становить 6 165 грн, 16 січня 2022 року - 9 444 грн 94 коп., 9 серпня 2022 року - 2 489 грн 88 коп.

Оскільки відповідно до положень п.5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 Податкового кодексу України, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 крадіжка майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення, тобто станом на 2021 рік не перевищувала 2 270 грн, а станом на 2022 рік не перевищувала 2 481 грн, суд не знайшов підстав для задоволення клопотань.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення ("Дрібне викрадення чужого майна") викладено у новій редакції. За змістом диспозицій частин першої та другої адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки настає у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У відповідності з п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня - 2 270 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня - 2 481 гривня.

Отже, з урахуванням змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановлених у 2021 та 2022 роках прожиткових мінімумів для працездатних осіб кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна, вчинене у 2021 році, настає у разі, якщо його вартість становить 2 270 гривень і більше (2 270 : 100 х 50 = 1 135 грн (50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи) х 2 = 2 270 грн), а за таємне викрадення чужого майна, вчинене у 2022 році, - якщо його вартість становить 2 481 гривню і більше (2 481 : 100 х 50 = 1 240,5 грн (50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи) х 2 = 2 481 грн).

Для обчислення неоподатковуваного мінімуму на момент вчинення кримінального або адміністративного правопорушення за основу береться прожитковий мінімум для працездатної особи, установлений з 1 січня звітного податкового року. Підвищення прожиткового мінімуму протягом звітного податкового року, зокрема, з 1 липня 2022 року до 2 508 гривень, не впливає на розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для цілей застосування норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень.

Вартість майна, крадіжки якого та замах на крадіжку якого вчинив ОСОБА_6 , є більшою ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, а тому караність діянь, за які він засуджений, законом не усунена і він не може бути звільнений від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3