Дата документу 19.03.2025Справа № 554/3245/25
Провадження № 1-кс/554/4236/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000291 від 07.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про арешт майна, обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 00000291 від 07.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06.03.2025 до чергової частини Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт про те, що громадяни ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - незаконно зберігають вибухові пристрої та зброю на території міста Полтави.

В ході розслідування, 14.03.2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 12.03.2025 року було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 та два зіп-пакети із невідомою речовиною рослинного походження всередині.

14.03.2025 вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 00000291 від 07.03.2025 року.

Беручи до уваги, що вилучені в ході огляду речі мають значення речових доказів, враховуючи, що вони можуть бути використані під час досудового розслідування для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення, та потребують подальших досліджень із залученням експертів, спеціалістів, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, задля проведення ряду експертних досліджень, слідча просить накласти на них арешт зх. позбавленням права відчуження, розпорядження та використання.

У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, одночасно з клопотанням надіслала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Клопотання підтримала в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не подав. Неявка останнього у відповідності до положень ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на вилучене 14.03.2025 року під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України

Встановлено, що постановою слідчої від 14.03.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Слідчою доведено, що кнопковий мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 та два зіп-пакети із невідомою речовиною рослинного походження всередині, вилучені 14.03.2025 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , є доказами злочину, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні для органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідча довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчої задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку 14.03.2025 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме: кнопковий мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 та два зіп-пакети із невідомою речовиною рослинного походження всередині з позбавленням права відчуження, розпоряджання та використання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1