Справа № 703/6881/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла, клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 24.12.2024 під №0001066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, погоджене процесуальним керівником - прокурором Смілянської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий

установив:

Слідчий СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством день та час, за невстановлених обставин, шляхом знахідки незаконно придбав предмет, ззовні схожий на гранату, переніс за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав до 12-43 год 24.12.2024, коли вказаний предмет був вилучений в нього працівниками поліції. Згідно довідки інспектора ВТКЗ УПТС вказаний предмет є корпусом гранати Ф-1 з маркуванням «10785-77Т» та належить до категорії обмежено небезпечних, а також запалом типу УЗРГМ з маркуванням «124-77 УЗГРМ 583» та належить до категорії небезпечних.

24.12.2024 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001066 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

24.12.2024 о 15-20 год ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.12.2024 о 14-00 год ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За доводами сторони обвинувачення, причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами та враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з огляду на суворість передбаченого покарання, здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, просить застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, додатково посилаючись на ті обставини, що в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки в місці його проживання, що може спонукати його змінити місце проживання з метою ухилитися від досудового слідства та суду, також щодо нього Смілянським міськрайонним судом розглядається кримінальне провадження про обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 змінював показання протягом короткого проміжку часу, незважаючи на очевидну причетність до кримінального правопорушення і така його поведінка перешкоджає досудовому розслідуванню, тому лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки за умов утримання підозрюваного в місці попереднього ув`язнення йому не буде забезпечено належного медичного догляду, якого він потребує з огляду на незадовільний стан здоров`я, обмежені можливості приймати їжу через використання вставної щелепи, а також непрацездатність лівої руки.

Розглянувши заявлені клопотання, дослідивши подані сторонами кримінального провадження письмові докази виключно в межах, необхідних для вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Санкцією частини статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Сторона обвинувачення посилалася на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для обрання запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та письмовими доказами, наданими на їх підтвердження, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, серед яких дані протоколу огляду місця події, під час якого було вилучено предмет, схожий на гранату, дані акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, дані протоколу перегляду відеозапису (запис із нагрудної камери працівника поліції), показання свідків, дані про вибухонебезпечність вилучених предметів, зафіксовані в довідках вибухотехнічної служби.

Вказані докази у їх сукупності є достатньо вагомими та дають підстави дійти до висновку, що ОСОБА_4 могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри щодо вказаної особи.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для позбавлення особистої свободи, проте, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи даний ризик щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя звертає увагу на те, що підозрюваний є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, вказує, що є непрацездатним та дана обставина зумовлена травмуванням під час служби в радянській армії, а посвідчення інваліда ним отримане значно пізніше, незадовільний стан його здоров`я виражений та сприймається об`єктивно. Підозрюваний зареєстрований за однією адресою ( АДРЕСА_1 ), а проживає за іншою ( АДРЕСА_3 ), не одружений, утриманців не має.

Дані обставини не можуть служити підтвердженням міцних соціальних зв`язків підозрюваного у місці його проживання, однак ризик ухилення підозрюваного від досудового слідства та суду, на переконання слідчого судді, є невисоким з огляду на похилий вік та стан здоров`я.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є тяжким злочином відповідно до вимог ст. 12 КК України, існування відповідного ризику обумовлено тим, що показання свідків щодо обставин вчинення злочину мають досить важливе, однак не вирішальне значення для даного кримінального провадження, оскільки, як вбачається з письмових матеріалів, сторона обвинувачення має в розпорядженні відеозапис, зроблений нагрудною камерою поліцейського, який фіксує подію кримінального правопорушення. Слідчий суддя дійшов переконання, що показання свідків, за умови наступного їх допиту органом досудового розслідування та безпосереднього надання під час судового розгляду, можуть набути дещо обмеженого доказового значення, а тому заявлений ризик існує, проте не є високим.

Щодо ризику продовження протиправної діяльності, слідчий суддя звертає увагу, що хоча кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України перебуває на розгляді суду, особа не може зазнавати негативних наслідків, пов`язаних з фактом притягнення її до кримінальної відповідальності з огляду на імперативні правила, передбачені ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Наведені стороною обвинувачення обставини не можуть вказувати на схильність підозрюваного ОСОБА_4 до протиправної діяльності та свідоме нехтування вимогами закону. Доказів притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в минулому, наявності в нього судимостей, слідчому судді не надано. Навпаки, зі службової характеристики, виданої Загоном територіальної оборони «Сміла №1» вбачається свідоме та добросовісне виконання ОСОБА_4 державних та громадських обов`язків в складі загону, а Громадське об`єднання «Самооборона Смілянського майдану «Січ» нагородило його медаллю, що вбачається з посвідчення №10. Відтак даний ризик, за переконанням слідчого судді, не доведений.

Отже стороною обвинувачення в передбаченому процесуальним законодавством порядку доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов переконання, що стороною обвинувачення не доведено існування підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою. Посилання сторони обвинувачення на ту обставину, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не виключить ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшло, з огляду на стан здоров`я ОСОБА_4 , його вік, відомості про його поведінку у зв`язку із здійсненням кримінального провадження. З метою уникнення ризиків, встановлених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків з числа передбачених ст. 194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку та запобігатиме спробам перешкоджати досудовому слідству.

З огляду на наведені обставини, слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного є виправданим та достатнім заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на особисту свободу.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотсання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24.12.2024 під №0001066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану, а також необхідності прибуття за викликом слідчого, прокурора, суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді, суду;

2) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом встановити в межах строку досудового розслідування тривалістю 2 (два) місяці - з 26.12.2024 по 25.02.2025 включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області та негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_4 , повідомити про це слідчого та прокурора.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали складений 30.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1