Справа № 229/2566/22
Провадження № 1-кп/211/296/25
У Х В А Л А

21 січня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участі прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001376 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 114-2 КК України,

ВС Т А Н О В И В:

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить продовжити щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 міс. оскільки підстави для скасування або заміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.

Крім того, судом у підготовчому судовому засіданні поставлено на обговорення питання про направлення справи до апеляційного суду з метою визначення підсудності, оскільки кримінальне правопорушення скоєно на території м. Бахмут Донецької області.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо направлення справи до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.

Обвинувачений та його захисник просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити оскільки воно не обгрунтоване та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та не заперечували проти направлення справи до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності. Однак захисник вважає, що підсудність необхідно визначити до будь -якого суду м. Дніпра оскільки ОСОБА_4 утримується в СІЗО м. Дніпра.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27 11 2024 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 25 січня 2025 року включно.

Суд, керуючись приписами ч 3 ст. 331 КПК України, вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів , оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку.

ОСОБА_4 обвинувачується у злочині в період триваючої збройної агресії російської федерації, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, що об`єктивно вказує на існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у такому їх ступені, який є підставою для запобіжного ув`язнення.

Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_4 .

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 ч 4 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.. 183 ч 4 КПК України суд ОСОБА_4 розмір застави не визначає.

Щодо направлення справи до апеляційного суду з метою визначення підсудності суд зазначає наступне.

Згідно ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень,кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до статті 34 КПК України до початку судового розгляду питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження суд направляє обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності.

З обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 вчинені в м. Бахмут Донецької області , що ймовірно підпадає під юрисдикцію Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу відповідно до визначення підсудності Рішенням Вищої ради правосуддя від 19.12.2024 № 3707/0/15-24.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 19.12.2024 № 3707/0/15-24 змінено з 06.01.2025 територіальну підсудність судових справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

За вказаних обставин, розгляд питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого не може бути по суті вирішено судом першої інстанції, а відноситься до компетенції Дніпровського апеляційного суду, тому дане кримінальне провадження підлягає направленню до Дніпровського апеляційного суду з метою визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32,34, 177, 178, 314, 317, 376 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження № 0001376 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 114-2 КК України - направити до Дніпровського апеляційного суду з метою визначення підсудності даного кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але не більше ніж до 21 березня 2025 року включно без визначення застави та утримувати його в умовах Держаної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу- відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до Держаної установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районий суд міста Кривого Рогу протягом 5 діб з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1