ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5831/25
провадження № 1-в/753/170/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві подання Дарницького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції в місті Києві про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на реальну міру покарання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

сторони провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засуджена ОСОБА_3 (в режимі відоеконференції)

встановив:

ОСОБА_3 засуджена вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2011 року за ч.2 ст. 302 КК України до 2 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2011 року вирок змінений в частині призначеного покарання та ОСОБА_3 на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням наступних обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця роботи, проживання та навчання, періодично з`являтися в органи виконавчо-кримінальної системи на реєстрацію.

09 жовтня 2012 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшло подання начальника Дарницького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2011 року.

Подання мотивовано тим, що ОСОБА_3 за час перебування на обліку до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, не з`являється на реєстрацію без поважних причин, її місце знаходження встановити не можливо, що свідчить про ухилення ОСОБА_3 від контролю з боку кримінально-виконавчої інспекції в період іспитового строку та небажання стати на шлях виправлення.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року задоволено подання Дарницького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, і направлено її для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2011 року. Також обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у виді взяття під варту з утриманням в Київському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби м. Києва та Київської області.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2012 року в порядку ст.ст.409,411 КПК України в редакції 1960 року усунуто описку в постанові суду від 08 листопада 2012 року та резолютивну частину доповнено рішенням про оголошення розшуку ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з вказаною постановою 05.09.2024 року захисник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.03.2025 постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року та 12 грудня 2012 року щодо ОСОБА_3 скасовано та повернуто справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що відповідно до встановлених під час розгляду обставин ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням, і направленню її для відбування покарання, проте, враховуючи те, що з моменту скерування подання до суду минуло більше 13 років, та за цей час змінилось законодавство та фактичні обставини, не зазначені у клопотанні, тому воно підлягає поверненню до органу пробації для належного оформлення.

Захисник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , засуджена ОСОБА_3 просили повернути подання до органу пробації.

Суд заслухавши думку сторін провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.78КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Приписами ст. 408-2 КПК України 1960 року встановлений порядок скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду відповідно до ст. 75 КК України, за поданням органу виконання покарання, за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України.

За вимогами ст. 411 КПК України 1960 року, питання пов`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.

Відповідно до матеріалів особової справи, засуджена ОСОБА_3 ознайомилась із своїми правами та обов`язками 02.08.2011 у Дарницькому РВ КВІ м. Києва, постановою від 02.08.2011 їй встановлено дні з`явлення на реєстрацію: перший четвер кожного місяця.

Відповідно до листка реєстрації, засуджена ОСОБА_3 належним чином виконувала обов`язок періодично з`являтися в органи виконавчо-кримінальної системи на реєстрацію до 05.07.2012 (останній день, коли вона зявилась на реєстрацію).

Відповідно до пояснень сторони захисту, у тому числі засудженої ОСОБА_3 , наданих у судовому засіданні, після продажу квартири її матір`ю 12.06.2012, вона була змушена шукати нове житло, про що повідомила інспектора КВІ, та після короткого терміну проживання у подруги, орендувала квартиру у Шевченківському районі м. Києва, про що знов ж таки повідомила інспектора КВІ та надала копії документів. Проте, її особову справу до Шевченківського РВ КВІ передано не було, ніхто її більше не викликав та після закінчення іспитового строку вона виїхала за кордон.

Захисниками у судовому засіданні долучено копію договору оренди житлового приміщення від 01.09.2012 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, у судовому засіданні прокурором надано для огляду суду ОРС відносно засудженої ОСОБА_3 , оглядом якої встановлено, що відповідно до інформації Державної прикордонної служби, засуджена ОСОБА_3 05.07.2012 виїхала за межі України з аеропорту Бориспіль рейсом «Київ - Прага», та до України більше не поверталась.

Таким чином, судом встановлено, що засуджена порушила вимоги іспитового строку, та 05.07.2012 (день відмітки в КВІ відповідно до листка реєстрації) покинула межі України, а тому проживати за адресою: АДРЕСА_1 фізично не могла, про що намагалась ввести суд в оману.

Крім того, судом встановлено, що у порушення обов`язків, передбачених ст.ст.75, 76 КК України та покладених на неї Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2011 року систематично виїздила за межі України з 15.07.2011 без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Окрім цього, з приводу доводів сторони захисту щодо неможливості розгляду подання КВІ у зв`язку із застосуванням до засудженої ОСОБА_3 положень ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Тобто, граматичне тлумачення вказаної норми зводиться до того, що після з`явлення особи перебіг строку продовжується і замість термінів, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 80 КК, застосовуються інші, вдвічі довші.

Правова позиція щодо застосування строків давності сформована ВП ВС у справі № 735/1121/20, постанова від 2 лютого 2023 року.

Зокрема, як вірно зазначила ВП ВС у п.п. 35-36 Постанови від 02.02.2023: Частина третя статті 80 КК містить положення такого змісту: «Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються». Таким чином, в означених випадках після з`явлення особи перебіг строку продовжується і замість термінів, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 80 КК, застосовуються інші, вдвічі довші. Остаточний строк давності визначається шляхом додавання подвійної тривалості відповідного диференційованого терміну й часу ухилення від відбування покарання.

Таким чином, подвоєні строки, визначені п.3 ч.1 ст.80 КК України почнуть спливати до засудженої ОСОБА_3 з дня з`явлення засудженої для відбування покарання або з дня її затримання.

Враховуючи те, що засуджена ОСОБА_3 наразі ухиляється від відбування покарання, перебуваючи, як нею повідомлено під час судового засідання, у м.Бухарест, Румунія, то положення ст.80 КК України до неї наразі застосовуватись не можуть.

Разом з тим, суд погоджується з позицією прокурора, що враховуючи те, що з моменту скерування подання до суду минуло більше 13 років, та за цей час набрав чинності новий КПК України, а фактичні обставини, зазначені у клопотанні, не відповідають реальним обставинам, встановленим на час його повторного розгляду після скасування рішення суду першої інстанції Київським апеляційним судом, а тому воно підлягає поверненню до органу пробації для належного оформлення, та приведення його змісту, у тому числі прохальної частини до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.78 КК України, ст.ст. 408-2, 411 КПК України 1960 року, суд,

постановив:

Подання відділу кримінально-виконавчої інспекції Дарницького району міста Києва про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на реальну міру покарання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області - для доопрацювання та належного оформлення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Дарницький районний суд м. Києва, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1