У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000109, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Посад-Покровське Білозерського району Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2024 року ОСОБА_7 засуджений:

- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, тобто з 20.01.2024. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20.01.2024 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертиз в сумі 20 456 грн 56 коп.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 просять вирок змінити в частині призначеного покарання, шляхом пом`якшення остаточного покарання з урахуванням ст. 69 КК України, до 4 років позбавлення волі.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Обвинувачений та захисник, не оспорюючи кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, вважають, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

На думку апелянтів, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не достатньо враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, співпрацював з органом досудового розслідування для швидкого та всебічного розкриття даних кримінальних правопорушень, надавав показання, які викривають іншого учасника.

Вважають, що наявні підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 заздалегідь домовився про спільне здійснення збуту вогнепальної зброї та боєприпасів із іншою особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, взявши на себе роль пособника, а саме особи, яка допоможе останньому збути вогнепальну зброю та боєприпаси, з метою отримання особистої матеріальної вигоди та обіцяв іншій особі знайти на них покупця, таким чином сприяти реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут зброї та бойових припасів.

Так, упродовж січня 2024 року ОСОБА_7 запропонував потенційному покупцю вказаної вогнепальної зброї та боєприпасів для нього - « ОСОБА_8 », особисті дані якого постановою слідчого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», придбати автомат Калашникова (АКС-74) та патрони калібру 5,45х39.

20 січня 2024 року близько о 10:30 год, ОСОБА_7 домовився з « ОСОБА_8 », який діяв під контролем правоохоронних органів, з метою документування злочинної діяльності вказаних осіб, щодо виконання ОСОБА_7 посередницьких функцій та реалізації вогнепальної зброї та боєприпасів за грошову винагороду в сумі 900 доларів США. Після узгодження придбання ОСОБА_8 вогнепальної зброї та боєприпасів, цього самого дня близько 12:20 год ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_7 , який згідно відведеної йому ролі пособника, попередньо домовився про зустріч з іншою особою з метою здійснення незаконного збуту вогнепальної зброї та боєприпасів.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на автомобілі ОСОБА_8 прибули у заздалегідь узгоджене з іншою особою місце, а саме, до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, інша особа запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сісти в його автомобіль марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля вказаного домоволодіння, де після огляду ОСОБА_8 автомату Калашникова (АКС-74) № НОМЕР_2 , 1993 року виготовлення, з метою підтвердження його працездатності, реалізуючи свій спільний умисел ОСОБА_7 та інша особа незаконно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, продали (збули) ОСОБА_8 автомат Калашникова(АКС-74) № НОМЕР_2 , 1993 року виготовлення та боєприпаси, а саме проміжні патрони калібру 5,45х39 у кількості 254 штук, за які від ОСОБА_8 отримали грошові кошти в сумі 900 доларів США, з яких інша особа за збут вогнепальної зброї та боєприпасів отримав грошову винагороду в сумі 700 доларів США, а ОСОБА_7 200 доларів США. Після чого, протиправну діяльність ОСОБА_7 та іншої особи було припинено та їх затримано працівниками правоохоронних органів.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотронні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, якою амфетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено, також якою канабіс віднесено до наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, місце та спосіб, в порушення вищевказаних вимог законодавства, придбав психотропну речовину, що заборонена у обігу на території України амфетамін, та особливо небезпечний наркотичний засіб - «канабіс». В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин та наркотичних засобів, перемістив придбаний ним амфетамін та канабіс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно зберігав до 20 січня 2024 року.

Коли в ході проведення санкціонованого обшуку 20 січня 2024 року, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено пакет з речовиною сіро-зеленого кольору, яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, а саме, канабіс, масою у перерахунку на висушену речовину 8,464 г, та порошкоподібну речовину білого кольору, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою у складі речовини 17,0594 г, які ОСОБА_7 незаконно зберігав за місцем мешкання, без мети збуту. Згідно таблиці № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, розмір психотропної речовини амфетаміну від 15,0 грам і більше відноситься до особливо великих розмірів та тягне за собою кримінальну відповідальність.

Крім того, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, але не пізніше 14 грудня 2023 року, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних його наслідків, діючи умисно, незаконно придбав два корпуси наступальних осколкових ручних гранат «РГД-5», один корпус оборонної осколкової ручної гранати «Ф-1», три уніфіковані запали дистанційної дії, типу «УЗРГМ, УЗРГМ 2».

В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне зберігання боєприпасів, ОСОБА_7 переніс їх до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно зберігав до 20 січня 2024 року.

Під час проведення 20 січня 2024 року санкціонованого судом обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено два корпуси наступальної осколкової ручної гранати «РГД-5», один корпус оборонної осколкової ручної гранати «Ф-1», три підривачі уніфіковані запали дистанційної дії типу УЗРГМ, УЗРГМ-2, промислового виготовлення, що застосовуються для спорядження ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42. При конструктивному поєднанні вищевказаних предметів вони утворюють три вибухових пристрої промислового виготовлення, військового призначення оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 та дві наступальні осколкові ручні гранати РГД-5, які відносяться до бойових припасів основного призначення, які ОСОБА_7 незаконно придбав, переніс та зберігав у вищевказаній квартирі, для особистого користування.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним:

- у збуті вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;

- у незаконному придбанні, зберіганні, наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту, в особливо великих розмірах, кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 309 КК України;

- у придбанні, носінні та зберіганні, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_9 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, заяву про бажання брати участь при апеляційному розгляді не подав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим. Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апелянтів про призначення ОСОБА_7 занадто суворого покарання, яке на їх думку, не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та у мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 309 КК України, судом першої інстанції достатньо враховані всі обставини, на які посилаються в апеляційній скарзі обвинувачений та захисник.

Колегія суддів вважає неслушними доводи апелянтів про наявність достатніх підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Хоча ОСОБА_7 висловив щире каяття та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що враховано судом першої інстанції, як обставини, які пом`якшують покарання, але з огляду на обставини вчинених злочинів в період воєнного стану, проти громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних та психотропних речовин в особливо великих розмірах, їх характер, підвищену ступінь суспільної небезпеки, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, про що зазначено в апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк, є правильним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому на підставі ст. 69 КК України, про що просять апелянти, немає. За такого апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3