Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/624/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2024 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження, в с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, без утриманців, перебуває в цивільному шлюбі, солдат ЗСУ військової частини НОМЕР_1 , з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18.08.2021 р. за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт строком на 100 годин; Кіровоградський районний суд проводить розгляд обвинувального акту за ч. 2 ст. 389 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ; ДБР вирішує питання про відповідальність ОСОБА_7 за самовільне залишення військової частини; підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 01.01.2025 з визначенням застави ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2024 рокуу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 181 680 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про продовження дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, ухвалити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт. Свої вимоги обґрунтовуєтим, ухвала суду є не законною та не обґрунтованою. Так, при постановлені оскаржуваної ухвали, судом не було взято до уваги, що обставин, які б свідчили, що ОСОБА_7 намагатиметься реалізувати хоча б якийсь ризик із ст. 177 КПК України в рамках вказаного кримінального провадження стороною обвинувачення в судовому засіданні не встановлено. Крім того, слідчий суддя безпідставно вказав, що підозрюваний не налагодив сталих соціальних зв`язків. При цьому, у ОСОБА_7 на території Кропивницького району проживає матір, а він сам проходив військову службу до моменту затримання. Поза належної уваги слідчого судді залишився той факт, що ОСОБА_7 розставив для себе життєві пріоритети - проходити військову службу, служити в ЗСУ. Так, виконання обов`язків військовослужбовця під час війни - це саме і є найважливіша характеристика ОСОБА_7 , як громадянина України, яка є беззаперечно позитивною. Слідчий суддя в судовому засіданні належним чином не дослідив обставини, на які акцентував прокурор. Так, наявність чи відсутність підстав для оголошення ОСОБА_7 у розшук, повідомлення чи не повідомлення ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні про слідчі або процесуальні дії - належним чином в судовому засіданні не досліджено. При цьому, саме сторона обвинувачення не вживала заходів для того, щоб встановити його місце перебування, а от ОСОБА_7 в цілях своєї безпеки та

безпеки своїх побратимів не міг надати точну інформацію телефонними засобами зв`язку. Отже, прокурором не доведено та слідчим суддею належним чином необґрунтовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, що в свою чергу є порушенням вимог КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 16.05.2024 року, о 02 годині, незаконно заволодів мотоциклом марки VIPER, НОМЕР_2 та квадроциклом SPARK SP125-5 потерпілого ОСОБА_10 , чим завдав шкоду в розмірі 46853 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, про що 26.07.2024 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №00245 в межах строку досудового розслідування, по 01.01.2025 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин по якому ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру є: тяжким, умисним, корисливим. Підозрюваний не налагодив сталих соціальні зв`язків, шкоду не відшкодував, приховав речові докази, самовільно залишив військову частину, не виконав вирок суду, перебував у розшуку. Має не зняту і непогашену в установленому законом порядку судимість. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину - до восьми років позбавлення волі, є підставою для початку можливого переховування від слідства та суду. Наведені обставини переконують, що заявлений ризик та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшилась та виправдовує продовження тримання його під вартою.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024 за № 0002455 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України.

26.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

27.11.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 01.12.2024 року.

27.11.2024 року керівник Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 продовжив строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 01.01.2025 року.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор в суді першої інстанції зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, через необхідність проведення великого обсягу слідчих дій, отримання висновків експертиз, виконати вимоги ст.283 КПК України, долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи, ознайомити потерпілого та підозрювані з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр до матеріалів досудового розслідування, тобто ініціатор подав обґрунтоване клопотання про необхідність продовження тримання підозрюваного під вартою в межах існуючого строку досудового розслідування.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована;незаконно впливати на іншого учасника кримінального провадження, потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України, необхідністю виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя при продовженні строку тримання під вартою не взяв до уваги ряд факторів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з рішень слідчого судді вбачається, що він враховував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, дослідивши клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відпала, не встановлено, підстав змінювати запобіжний захід останньому не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики продовжують існувати. Обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, не встановлено.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, особисте зобов`язання чи порука, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Крім того, беручи до уваги характер та ступінь тяжкості злочину у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, дані про особу, який перебував у розшуку, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на час інкримінованих обвинуваченим злочинів, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Щодо апеляційних доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, то вони не відповідають дійсності та суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, які перелічені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів зазначає і те, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, та залишив раніше визначену суму застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 грн. яка, на переконання колегії суддів, у разі її внесення, буде достатньою для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: