Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2527/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ,

про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працюючого, неодруженого, дітей не має,

запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002654 від 02.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за №0002654 від 02.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002654 від 02.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час дії воєнного стану введеного на всій території України, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 07.03.2024, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел спрямований на отримання незаконного прибутку з метою власного збагачення, шляхом продажу предметів гуманітарної допомоги, а саме транспортних засобів, ввезених на територію України в спрощеному порядку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 953 від 05.09.2023 «Деякі питання пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану», та до вказаної протиправної дії вона залучила ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інших невстановлених на теперішній час осіб.

Для реалізації протиправної діяльності, ОСОБА_7 разом з

невстановленими на теперішній час особами, розробила злочинний план, який полягав у ввезені на територію України транспортних засобів під видом гуманітарної допомоги для використання Благодійною організацією «Благодійний фонд «Центр хелп груп» (), та в подальшому продажі вказаних транспортних засобів фізичним особам, в тому числі військовослужбовцям Збройних Сил України за готівкові грошові кошти.

Так, з метою реалізації своєї протиправної діяльності ОСОБА_7 разом з невстановленими на теперішній час особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 07.03.2024, незаконно заволоділи кваліфікованим електронним підписом керівника «Благодійний фонд «Центр хелп груп» () ОСОБА_8 , який помер внаслідок хвороби 07.03.2024 (актовий запис про смерть №4335 від 08.03.2024), та в умовах дії воєнного стану, організували прибуття до місця перетину державного кордону у пунктах пропуску в межах зони діяльності Державної митної служби України транспортних засобів FORD, VIN НОМЕР_1 і «MITSUBISHI PAJERO», VIN НОМЕР_2 та подальше ввезення даних транспортних засобів на митну території України, як предмету гуманітарної допомоги, отримувачем якого є Благодійна організація «Благодійний фонд «Центр хелп груп» ().

В подальшому, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на отримання прибутку від продажу предметів гуманітарної допомоги, діючи за попередньої змовою із невстановленими особами та на виконання спільного злочинного плану, ОСОБА_7 доручила ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що такі транспортні засоби є предметом гуманітарної допомоги та чинним законодавствам існує заборона щодо їх продажу та передбачена відповідальність за такі дії, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.02.2025 підшукати покупців на транспортні засоби FORD TRANSIT, VIN НОМЕР_1 та «MITSUBISHI PAJERO», VIN НОМЕР_2 .

В подальшому, 17.02.2025, маючи інформацію від свого знайомого про те, що ОСОБА_5 здійснює продаж автомобілів, ОСОБА_9 , який мав на меті придбати транспортні засоби для власних потреб, у тому числі для подальшої безоплатної їх передачі Збройним силам України, звернувся до останнього. Таким чином, цього ж дня, між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було проведено зустріч за адресою АДРЕСА_1. Надалі під час зустрічі ОСОБА_5 провів демонстрацію наявних для продажу автомобілів, зокрема двох транспортних засобів FORD TRANSIT, VIN НОМЕР_1 і «MITSUBISHI PAJERO», VIN НОМЕР_2 . Також в ході розмови, ОСОБА_5 повідомив, що вартість вищевказаних транспортних засобів встановлена ОСОБА_7 , від якої існує необхідність в отриманні дозволу щодо їх продажу. У подальшому, в цей же день, ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 , від якої отримав дозвіл на придбання вищевказаних транспортних засобів за 16 800 доларів США, а ОСОБА_5 вказівку про їх продаж.

Реалізовуючи протиправний умисел, направлений на отримання прибутку від продажу товару (предмету) гуманітарної допомоги та подальшого розподілу такого прибутку між собою та іншими невстановленими особами, 19.02.2025 ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1, зустрівся з ОСОБА_9 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі

16 800 доларів США, як оплату за купівлю транспортних засобів FORD TRANSIT, VIN НОМЕР_1 і «MITSUBISHI PAJERO», VIN НОМЕР_2 , які є предметом гуманітарної допомоги.

У результаті вказаних кримінально протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші невстановлені на теперішній час особи, фактично отримали та могли розпоряджатися незаконним прибутком у розмірі 16 800 доларів США, що згідно з п. 2 примітки до ст. 2012 КК України у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить значний розмір.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчиненого у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, слідчий за погодженням з прокурором скерував до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; вплив на свідків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених підстав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просила суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час для надання можливості підзахисному працювати, оскільки ОСОБА_5 проживає з батьками, які потребують фінансової допомоги, так як мати після інсульту не може себе самостійно утримувати, а батько є пенсіонером, який не зможе самостійно забезпечувати сім`ю.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. Пояснив, що займався лише перегоном автомобілів, за один такий перегін отримував 1 тис. грн.; стверджував, що не усвідомлював злочинність дій та підступність ОСОБА_7 .

Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

19.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, підтверджується наступними доказами: протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_9 ; копією рішення слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_13 від 14.05.2024, в межах кримінального провадження №0000149 від 11.05.2024, відкритого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 441/1244/24); копією рішення слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_13 від 10.06.2024, в межах кримінального провадження №0000149 від 11.05.2024, відкритого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 441/1244/24); протоколом огляду «Телеграм» від 16.12.2024; протоколом огляду від 24.12.2024; протоколом огляду від 06.01.2025; протоколом огляду місцевості в порядку ст. 237 КПК України від 17.12.2024; матеріалами НСРД (протоколи проміжних етапів проведення НСРД); протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 19.02.2025; протоколом обшуку від 19.02.2025.

Санкція ч. 3 ст. 201-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

На підставі ст.181 ч.2 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляду домашнього арешту.

Аналізуючи ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Оцінюючи ризики переховування та вчинення нових злочинів підозрюваним з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про його особу встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, не має дітей на утриманні, офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків. А тому є підстави вважати, що підозрюваний може, з метою уникнення покарання за злочин, зникнути від органу досудового розслідування, а також може продовжувати протиправну діяльність.

Ризик впливу на свідків є обґрунтований, оскільки не встановлено та не допитано всіх інших можливих свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі осіб, які до цього часу здійснювали купівлю предметів гуманітарної допомоги - транспортних засобів, реалізованих на їх користь ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_7 . За таких обставин ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності , може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також ще не допитаних осіб.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до вимог 177 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладення на нього процесуальних обов`язків.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Слідчим суддею встановлено, що адреса, за якою прокурор просить визначити відбування домашнього арешту, є квартирою батьків підозрюваного. У судовому засіданні був присутній батько підозрюваного, який підтвердив такі обставини. Суд встановив також джерело доходів ОСОБА_5 : за виключенням періодичних заробітків, ОСОБА_5 ніде не працював, утримувався за рахунок свого батька. За його ж рахунок буде харчуватися, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом.

Слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , та його наслідки, характер злочинних дій, особистість підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, продовжити злочинну діяльність, впливати на свідків, вважає за необхідне застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладання обов`язків.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 202, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002654 від 02.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду - на строк 60 днів, тобто до 19 квітня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 19 квітня 2025 року обов`язки, передбачені КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись із місця проживання а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та/або суду, крім випадку слідування до укриття під час повітряної тривоги у м.Києві;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під цілодобовим домашнім арештом не перевищує двох місяців та діє до 19 квітня 2025 року.

Копію ухвали направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1