н/п 1-кп/953/1223/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001545 від 07.10.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, України, громадянина України, неодруженого, який не працює, знятий з реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.09.2023 вироком Київського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, за таких обставин.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, за вчинення умисного корисливого злочину, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, продовжив злочинну діяльність, вчинивши кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, 29.09.2024 приблизно о 16.00, ОСОБА_3 , перебував біля будинку 9-А по вул. Академіка Проскури у м. Харкові, де у нього виник раптовий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення

чужого майна ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України

ОСОБА_6 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України, та неодноразово продовженого, у тому числі Указом Президента України ОСОБА_7 №470/2024 від 23.07.2024, розуміючи, що його введено на всій території України, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв, тим самим таємно викрав із сумки ОСОБА_8 , яка перебувала на лавці не замкнута, мобільний телефон ZTE Blade A5 2020 2Gb RAM 32 Gb ROM зеленого кольору, вартістю, згідно з висновком судової-товарознавчої експертизи №8053 від 15.10.2024 3572,55 грн, грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень та банківську картку АТ «Державний Ощадний Банк України» рахунок НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_3 , покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 6072,55 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена частиною четвертою статті 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , вчинив викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, за таких обставин.

29.09.2024 приблизно о 16.00, ОСОБА_3 , перебував біля будинку 9-А по вул. Академіка Проскури у м. Харкові, де у нього виник раптовий умисел направлений на незаконне викрадення офіційного документа, банківської картки з безконтактним чіпом АТ «Державний Ощадний Банк України», належної потерпілій ОСОБА_8 .

Діючи умисно, протиправно та незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його протиправними діями, направленими на викрадення офіційного документа, ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення скориставшись тим, що сумка ОСОБА_8 , яка перебувала на лавці не замкнута, окрім мобільний телефон ZTE Blade A5 2020 2Gb RAM 32 Gb ROM зеленого кольору, грошових коштів в сумі 2500 гривень, взяв, тим самим викрав із сумки останньої банківську картку для виплат АТ «Державний Ощадний Банк України» рахунок НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 та є офіційним документом, так як згідно до Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657 12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346 3, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851 4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 № 414, ст. 200 КК України є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом, так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являється засобом доступу до банківських рахунків. Після чого, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим офіційним документом потерпілої ОСОБА_8 .

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена частиною першою статті 357 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Пояснив, що 29.09.2024 року приблизно о 16:00 год у м. Харкові на вул. Академіка Проскури, 9-А, помітив потерпілу, викрав з її сумки мобільний телефон ZTE Blade A5 2020 2Gb RAM 32 Gb ROM зеленого кольору, грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень та банківську картку, якою розрахувався у трьох магазинах. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Потерпіла ОСОБА_8 , в судове засідання не прибула, повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду належним чином, подала до суду заяву і просила кримінальне провадження розглядати без її участі, проти розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КК України не заперечує, в призначенні покарання покладається на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників процесу, які, кожен окремо, не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч. 3 ст. 349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за

ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану;

ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення його повторно.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого таємне викрадення майна. Так, ОСОБА_3 , 01.09.2023 вироком Київського районного суду м. Харкова засуджений за ч.4 ст.185 КК України.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення цього діяння в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено Указами Президента України по теперішній час.

При кваліфікації дій ОСОБА_3 , за ч.1 ст.357 КК України суд зазначає, що за своїм юридичним значенням (правовим режимом) та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти засоби доступу до банківських рахунків, повністю відповідають визначенню поняття «офіційний документ», а тому є різновидом офіційних документів, і відповідно, є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.06.2011 року по справі №8-кс11.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину ; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується незадовільно, на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 не призивався, має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України) та кримінального проступку (ч. 1 ст. 357 КК України), відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, раніше судимий, кримінальні правопорушення в даному провадженні вчинив маючи не зняту та не погашену судимість, в період іспитового строку за вироком Київського районного суду м.Харкова від 01.09.2023, належних висновків не зробив, що свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, у зв`язку з чим останньому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі та за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим.

Водночас, суд враховує, що раніше ОСОБА_3 , надавалась судом довіра і застосовувалися положення ст.75 КК України, однак він належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

Частиною 3 статті 78 КК України передбачено, що в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком, ураховуючи ч. 4 цієї статті, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже у разі засудження особи за кримінальне правопорушення, вчинене у період іспитового строку за попереднім вироком, суд має застосувати вимоги ст. 71 КК України та визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

В такому випадку, не відбутою частиною покарання за попереднім вироком вважається покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Оскільки вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_3 , вичинив у період іспитового строку, тобто після постановлення вироку від 01.09.2023 Київського районного суду міста Харкова, тому суд призначає йому остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного в цьому провадженні, не відбутого покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 01.09.2023.

Підстав за для застосування до покарання, що призначається обвинуваченому положень ст.ст.69, 75,76 КК України суд не вбачає.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи.

Мотиви ухвалення інших рішень

При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) відсутність міцних соціальних зв`язків.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 12.11.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До набрання вироком законної сили існує обґрунтована ймовірність переховування обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Такий ризик відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним та доволі високим з огляду на ухвалення судом обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного - 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 , строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 12.11.2024 року.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова 10.10.2024, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи (акт №8053 ), що складають 2271,84 грн, відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов відсутній.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 КК України та призначити покарання

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 01.09.2023, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня ухвалення вироку з 11.12.2024 року.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 12.11.2024 по 10.12.2024 включно, з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійки.

Речові докази:

мобільний телефон ZTE Blade A 5 2020 2Gb RAM 32 Gb ROM зеленого кольору IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 повернути за належністю власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після набрання вироком законної сили.

лазерний компакт - диск CD-R 700Mb/80 Min із відеозаписом на лазерному компакт - диску CD-R з камер відео нагляду - зберігати в матеріалах справи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова 10.10.2024 по справі № 953/9327/24 н/п 1-кс/953/7452/24 на мобільний телефон ZTE Blade A 5 2020 2Gb RAM 32 Gb ROM зеленого кольору IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київського районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1