Дата документу 13.02.2025 Справа № 314/424/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/156/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/424/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороною захисту було подано клопотання про обрання до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистої поруки, обґрунтовуючи його тим, що підозрюваний має позитивну характеристику за місцем проживання, є головою домогосподарства, має у власності майно (земельну частку (пай) та житловий будинок), офіційно працевлаштований у ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж, є військовозобов`язаним з відстрочкою за професією, має захворювання, раніше не судимий. Також ОСОБА_8 має стабільні й міцні соціальні зв`язки з родичами, якими й подана згода на взяття на поруки. Під час розгляду клопотання ОСОБА_8 пояснив, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків чи потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню тощо, просив обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний із перебуванням під вартою. Вказаними обставинами пояснюється відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК. Станом на теперішній час підозра та ризики не є обґрунтованими й доведеними прокурором, тоді як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважала, що слідчий суддя не дослідив та не надав належної оцінки обставинам, викладеним у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді особистої поруки та долучених підтвердних документів.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор висловила заперечення проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий слідчого відділу відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000071 від 25.01.2025 року звернулась до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якому 25 січня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.2 ст.15, п.п.1, 2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК кримінальних правопорушень.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просила застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбачених ч.2 ст.15, п.п.1, 2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК злочинів та наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а тому дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Згідно із вимогами ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Положеннями ст.178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

На переконання колегії суддів слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання.

Відповідно до вимог ст.178 КПК слідчим суддею врахована вагомість на цій стадії досудового розслідування наявних доказів про вчинення злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу в їх сукупності, а також конкретні обставини інкримінованого йому злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків в межах своїх повноважень слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого злочину у цьому кримінальному провадженні на даний час існують.

З існуванням цих ризиків погоджується і колегія суддів.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, а тому доводи захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри є неприйнятними.

Доводи захисника про недоведеність існування заявлених у клопотанні про застосування запобіжного заходу ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч.2 ст.15, п.п.1, 2 ч.2 ст.115 КК), а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення, в разі доведення його вини, вдасться до спроб переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Судова колегія відмічає, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п.2 ч.1 ст.178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року).

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 має у власності майно (земельну частку (пай) та житловий будинок), має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, не спростовують існування вищевказаного ризику.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК) судова колегія звертає увагу на визначену КПК процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, існує ризик здійснення ОСОБА_8 спроб незаконного впливу на свідків, які є мешканцями села, де проживає підозрюваний, шляхом погроз або вмовлянь з метою схилення їх до дачі неправдивих показань щодо обставин злочину, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню.

Також є доведеним існування передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочинів проти родичів, серед яких була малолітня дитина, зазіхнувши на невід`ємне право людини - право на життя, із застосуванням бойових припасів - гранати, яку він незаконно зберігав за місцем свого мешкання.

Незважаючи на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, про що звертала увагу захисник в апеляційній скарзі, проте його поведінка свідчить про здатність та готовність і в подальшому вчинити аналогічні чи інші злочини, що вказує на існування ризику вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів вказують про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість застосування слідчим суддею запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді особистої поруки, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та не усуне встановлених слідчим суддею ризиків.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_8 стабільних й міцних соціальних зв`язків з родичами (які надали згоду про взяття на поруки), не спростовують висновків слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За таких обставин твердження захисника про те, що слідчий суддя не з`ясував та не навів переконливих аргументів на користь неможливості застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки є помилковими, оскільки такий запобіжний захід не зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

Таким чином, слідчим суддею були належним чином перевірені та досліджені докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, та він дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи будуть недостатніми і недієвими для запобігання встановленим ризикам.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Стосовно посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_8 захворювань, що підтверджується долученою до матеріалів провадження випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, судова колегія зазначає, що наявні у підозрюваного захворювання не свідчать про неможливість його перебування в умовах попереднього ув`язнення за станом здоров`я.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 без визначення розміру застави та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4