Справа № 127/1084/25
Провадження № 1-кс/127/464/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 , його захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопухів, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_6 10.01.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 08.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В межах даного кримінального провадження 08.01.2025 о 23 годині 50 хвилин, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , якому цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, санкція за який, передбачає покарання на строк до п`яти до восьми років позбавлення волі.

Метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у відповідності до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_4 дозволяють утримувати його під вартою.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, а також сприяти виконанню покладених на підозрюваного обов`язків задля дотримання розумних строків досудового слідства.

На підставі викладеного слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або ж визначити мінімальну заставу.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000009, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 08.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.01.2025, використовуючи власний мобільний телефон марки «Tecno Spark» 10 Pro ІМЕІ 1: НОМЕР_1 з номером оператору мобільного зв`язку НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з номером оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , з встановленим програмним забезпеченням інтернет-месенджеру «Telegram» із створеним акаунтом з ідентифікатором телеграм нік-нейм « ОСОБА_7 », що підв`язаний під номер НОМЕР_4 , з метою особистого незаконного збагачення, відшукав аккаунт з ідентифікатором «ІНФОРМАЦІЯ_3», зареєстрований на номер мобільного оператора НОМЕР_5 під іменем « ОСОБА_8 », від якого отримав завдання на пошук та знищення шляхом підпалу військових автомобілів Збройних Сил України за грошову винагороду у сумі 20000 грн.

В подальшому, усвідомлюючи вищевказані обставини, знаючи, що діяльність Збройних Сил України в умовах воєнного стану спрямована, зокрема, на забезпечення оборони України в особливий період, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, діючи умисно, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, для реалізації власного злочинного умислу, діючи з корисливою метою здійснював пошук військових автомобілів Збройних Сил України та виявив автомобіль «Mercedes-Benz Vito» на іноземній реєстрації (д.н.з. НОМЕР_6 ) зеленого кольору з нанесеним камуфляжним забарвленням, що був припаркований у АДРЕСА_2 , та який, на думку ОСОБА_4 , використовувався підрозділами територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З метою доведення свого злочинного задуму до кінця, о 18:13 годині 07.01.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи на АЗС ПП «Елеон» в м. Хмільник по вул. Чорновола, буд. 82, придбав бензин для здійснення підпалу названого вище автомобіля.

Реалізуючи власний злочинний умисел, 07.01.2025 близько 23:00 год. ОСОБА_4 дійшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де був припаркований автомобіль «Mercedes-Benz Vito» на іноземній реєстрації (д.н.з. НОМЕР_6 ) зеленого кольору з нанесеним камуфляжним забарвленням, та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, що могли б виявити його протиправну діяльність, вилив горючу рідину (бензин) на вказаний автомобіль та із використанням запальнички підпалив горючу рідину, з метою знищення транспортного засобу який, на думку ОСОБА_4 , використовувався підрозділами територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Виконуючи описані вище злочинні дії, ОСОБА_4 здійснив відеозапис з використанням власного мобільного телефону та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 здійснилось займання горючої рідини на автомобілі «Mercedes-Benz Vito» на іноземній реєстрації (д.н.з. НОМЕР_6 ), що належить мешканцю м. Хмільник, військовому у відставці та волонтеру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08 січня 2025 року о 23 год. 50 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 січня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто вчинення дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливих період.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000009 від 08.01.2025; протоколів огляду; протоколу обшуку; протоколів допитів свідків; протоколом допиту потерпілого; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.01.2025; повідомлення про підозру від 09.01.2025; інших матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, відповідно до частини шостої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване та постійне місце проживання, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий.

В той же час, органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, та положення частини шостої статті 176 КПК України, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як уже зазначалося, відповідно до частини шостої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Як встановлено судом та зазначено вище, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 114-1 КК України, а тому з огляду на вимоги пункту 5 частини першої, частини шостої статті 176 КПК України, за наявності для цього підстав, єдиним запобіжним заходом, який може бути застосований до підозрюваного це тримання під вартою.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, абзацом 8 частини четвертої статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на зазначене, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, слідчий суддя вважає на даний час не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 23:50 год. 08 березня 2025 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 08 березня 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя