Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/643/23
Провадження № 1-кп/475/56/25
У Х В А Л А

17.02.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої- судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,.

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець республіки Казахстан; українець, громадянин України, з повного середньою освітою; зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду в стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, у кримінальному провадженні з реєстром матеріалів досудового розслідування , внесеному в ЄРДР за № 0000206 від 10 травня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів посилаючись на те, що строк дії запобіжного заходу закінчується 21 лютого 2025р., з об"єктивних причин судовий розгляд по справі не може бути завершений, а ризики, зазначені ст.177 КПК України не зменшилися і не зникли, а тому ОСОБА_5 може переховуватись від суду, та своїми діями перешкоджати провадженню іншим чином.

В клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскількм розуміє відповідальність за вчинений злочин. Після вчинення ДТП, ОСОБА_6 залишив місце пригоди, не намагався надати медичну допомогу та не викликав працівників поліції.

Крім того, обвинувачений може перешкоджати провадженню іншим чином. На думку прокурора , ОСОБА_5 може вживати заходи, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини у справі, з метою зменшення або уникнення взагалі відповідальності за скоєне.

З урахуванням зазначених ризиків та обставин, які підтверджують їх наявність, а також те, що з об"єктивних причин судовий розгляд по справі не завершений, ухвалою суду строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє лише до 21 лютого 2025р., прокурор просить продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Більш м"які види запобіжних заходів, на думку прокурора не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ч 1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає. що за час судового розгляду ризики, визначені судом значно зменшилися і на даний час запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту може убезпечити настання ризків.

На думку захисту, обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, по справі допитані всі свідки і досліджені всі докази, обвинувачений сприяє своєю поведінкою розгляду справи і прийняття справедливого та законного рішення. У обвинуваченого відсутні важелі впливу на свідків, він не має громадянства іншої держави і тому не буде переховуватись від суду. Крім того, ризик у виді можливості перешкоджати кримінальному провадження взагалі прокурором не обгрунтований.

Вчинивши тяжкий злочин, але з необережності, перебуваючи під вартою більше року, обвинувачений втратив суспільну небезпечність і може перебувати під домашнім арештом в період судового розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт..

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків перелічених у клопотанні. Обвинувачений бажає справедливого розгляду справи, а тому навпаки сприяє проведенню судового розгляду. Просив зміни запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів підтримав та просив його задовольнити. Проти зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт заперечував, вважав, що обвинувачений не втратив суспільну небезпечність і ризики, визначені судом не зменшилися і не зникли..

Потерпіла залишила клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підставвважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України- тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч 5 ст.176 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, відповідно до положень ст.178 КПК України, враховуються тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, її вік, стан здоров`я і майновий стан, міцність соціальних зв`язків особи за місцем проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється чи обвинувачується особа, а також інші обставини, що її характеризують.

Згідно п.4 ч 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

При обранні чи продовжені запобіжного заходу стандарт доведення обгрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до ст.201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу, суд визнав доведеним ризик щодо незаконного впливу на свідків..

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч 3 ст.286-1 КК України не визнає. У зв"язку з тим, що на даний час триває судовий розгляд і не завершено дослідження доказів, не допитані всі свідки, які заявлені захистом, суд приходить висновку, що ризик можливого незаконного впливу на свідків не зменшився і не зник. Вплив обвинуваченого на свідків підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, в яких він повідомив , що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи під вартою телефонував йому із СІЗО з приводу його показів відносно подій, що сталися в травні 2023р. Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував факту телефонної розмови із свідком ОСОБА_8 , в період проведення судового розгляду.

У зв"язку з тим, що судовий розгляд у справі триває і судове слідство не завершено, суд вважає, що наявність ризику незаконного впливу на свідків може перешкоджати прийняттю законного рішення у справі.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів , за яке передбачено покарання у виді лише позбавлення волі до десяти років, обвинувачений шляхом вільного спілкування зі свідками може перешкоджати встановленню істині по справі з метою виправдання своїх дій та ухилення від відповідальності.

У ході судового розгляду клопотання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину,, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, наявність ризику, визначеного судом при обранні запобіжного заходу, який не зменшився і не зник, тяжкість наслідків, спричинених обвинуваченим в стані алкогольного сп"яніння, повязаних з грубим порушенням діючих норм законодавства, внаслідок чого загинула людина, та все викладене у сукупності, дають підстави вважати, що ОСОБА_5 залишається суспільно-небезпечною особою, а тому інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання встановленому ризику порівняно із триманням під вартою.

Інші більш мякі запобіжні заходи , на думку суду, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, так як ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину в стані алкогольного спяніння, вину не визнає, тому перебуваючи під домашнім арештом може впливати на свідків, з метою уникнення відповідальності.

Крім того, при обранні запобіжного заходу суд вирішив не застосувати заставу, посилаючись на п.2 ч4 ст. 183 КПК України, відповідно до якого суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Не зважаючи на позитивну характеристику обвинуваченого, ОСОБА_5 ,за місцем проживання, наявність у нього постійного місця проживання, обвинувачений не втратив суспільну-небезпечність , так як вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп"яніння, що привело до трагичних наслідків, загибелі людини.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває в стадії судового розгляду, обвинувачений не визнає свою вину, суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, а також наслідків ДТП, наявність ризику можливого впливу на свідків, які не всі ще допитані, усе в сукупності дають підстави суду продовжити запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.

Оскільки, на даний час з об"єктивних причин, судовий розгляд по справі не завершений, а строк тримання обвинуваченому під вартою спливає 21 лютого 2025р., суд вважає необхідним продовжити строк дії апобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів.

Керуючись ст.ст. 331, 369, ч.1 ст. 372, 350, 177, 178,182, 183, 194, 196 КПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор строком до 17 год. 16 квітня 2025р. , без визначення розміру застави

Ухвала суду діє до 17:00 год. 16 квітня 2025р.

Виконання ухвали в частині запобіжного заходу покласти на ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області та начальника Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та для виконання направити начальнику ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області та начальнику Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївської апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1