Справа № 624/100/25
провадження № 1-кп/624/37/25
УХВАЛА

17 квітня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Кегичівського відділу Берестинської окружної прокуратури Харківської області про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, одруженого, працюючого інженером з геофізичних робіт в сейсмопатії ТОВ "Вікоіл ЛТД", зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Кегичівського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

17 квітня 2025 року в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор зазначила про те, що ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 31.12.2024 відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 до 05 години ранку на строк до 28.02.2025. В подальшому, ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 19.02.2025 дія вказаного запобіжного заходу була продовжена. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в першу чергу ґрунтуються на тому, що обвинувачений розуміючий тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину. Також зазначила, що при продовженні запобіжного заходу також треба врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи, де потерпілою є малолітня особа. Крім того, той факт, що після застосування домашнього арешту ОСОБА_4 з`являється до органів досудового розслідування та суду, нових злочинів не вчиняв, свідчить про ефективність обраного запобіжного заходу, який наразі потребує продовженню. В зв`язку з чим просила задовольнити клопотання та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 надав суду клопотання про проведення судового засідання щодо продовження міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без його участі.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 надала суду клопотання в якому зазначила, що не заперечує проти вирішення процесуальних питань щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 без її участі, а розгляд справи відкласти на іншу дату.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи обвинуваченому ОСОБА_4 31.12.2024 Красноградським районним судом Харківської області було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23-ї години до 05-ї години на строк досудового розслідування , тобто до 28 лютого 2025 року включно, за виключенням випадків необхідності виконувати службові обов`язки інженера з геофізичних робіт в сейсмопартії ТОВ "Вікоіл ЛТД" та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання підозрюваного.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 19.02.2025 застосувано до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23-ї години до 05-ї години, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 18 квітня 2025 року включно, за виключенням випадків необхідності виконувати службові обов`язки інженера з геофізичних робіт в сейсмопартії ТОВ "Вікоіл ЛТД" та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання підозрюваного.

Строк домашнього арешту ОСОБА_4 спливає 18 квітня 2025 року.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Щодо вищезазначеного ризику (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), прокурор обґрунтовує його наявність тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та невідворотність покарання почне переховуватися. Однак, зазначений ризик лише припущення прокурора, а його обґрунтування тяжкістю та суворістю покарання суперечить практиці ЄСПЛ з цього питання.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Зі змісту ст.178 КПК України убачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вказане, а також, враховуючи наявні докази вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та проживання, позитивну характеристику, виховання та утримання ним малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повністю перебуває на його забезпеченні, як і дружина ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з можливістю виконувати свої посадові обов`язки для забезпечення потреб родини та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання обвинуваченого, зможе належним чином гарантувати поведінку ОСОБА_4 під час судового розгляду та може запобігти ризикам, пов`язаним з перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах та цим ризикам неможливо запобігти, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З огляду на наведене, оцінюючи в сукупності усі обставини, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вільно проводячи дозвілля, може вчинити дії спрямовані на переховувавання від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи те, що обставини та підстави обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби є й надалі доцільним, прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, а щодо обвинуваченого продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 331, 371, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23-ї години до 05-ї години, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 15 червня 2025 року включно, за виключенням випадків необхідності виконувати службові обов`язки інженера з геофізичних робіт в сейсмопартії ТОВ "Вікоіл ЛТД" та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання обвинуваченого.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; в період часу з 23-ї години до 05-ї години не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності виконувати службові обов`язки інженера з геофізичних робіт в сейсмопартії ТОВ "Вікоіл ЛТД" та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання, утримуватися від спілкування з потерпілою.

Встановити строк перебування під домашнім арештом ОСОБА_4 в межах двох місяців, а саме до 15 червня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники поліції, що здійснюють контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися у житлове приміщення цієї особи, вимагати надавати будь-які пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Копію даної ухвали надати учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1