Справа № 132/159/25
Ухвала

Іменем України

10 березня 2025 року місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.02.2025 року, визначено склад суду з розгляду скарги: слідчого суддю ОСОБА_6 .

28.02.2025 року слідчий суддя ОСОБА_6 заявив самовідвід від розгляду скарги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025 року, заяву слідчого судді ОСОБА_6 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 , передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 04.03.2025 року, відведено слідчого суддю ОСОБА_6 від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк. Матеріали скарги визначено передати на розгляд іншому слідчому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Відповідно до протоколу повторного визначення слідчого судді від 04.03.2025 року, визначено новий склад суду з розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк: слідчого суддю ОСОБА_4 .

05.03.2025 року слідчий суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід від розгляду скарги.

Дану заяву про самовідвід, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 року, було передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_3 .

Слідчий суддя ОСОБА_3 подав 06.03.2025 року заяву про самовідвід від розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 року, визначено склад суду з розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід: слідчого суддю ОСОБА_4 .

На підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 07.03.2025 року, розгляд заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, призначено до розгляду на 10.03.2025 року на 09год.30хв. визначено здійснити виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Додатково розміщено інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за відповідною сторінкою Калинівського районного суду Вінницької області.

Слідчий суддя, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Скаржник ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід, був повідомлений за допомогою повідомлених ним засобів комунікації (через особисту електронну пошту), про що свідчить звіт про доставку, який наявний в матеріалах справи.

Згідно сталої правової позиції Верховного Суду, яка згідно положень частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

У поданій скарзі ОСОБА_5 зазначив, що у разі неявки у судове засідання, проводити розгляд справи за його відсутності.

Слідчий, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»).

У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

За вищенаведених обставин та відповідно до вимог процесуального закону, суд вважає за можливе розглянути заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід, за відсутності учасників судового провадження (судді, скаржника, слідчого).

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши подану заяву, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 27 лютого 2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.

Відповідно до протоколу повторного визначення слідчого судді від 04 березня 2025 року, визначено склад суду з розгляду скарги: слідчого суддю ОСОБА_4 , який 05 березня 2025 року заявив самовідвід від її розгляду.

Зазначену заяву про самовідвід, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2025 року, було передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_3 , який 06 березня 2025 року заявив самовідвід від її розгляду з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.75 КПК України, оскільки він є заявником (потерпілим) у кримінальному провадженні, а тому в силу вимог закону не може брати участь у його розгляді.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02 січня 2025 року, суддя ОСОБА_3 є заявником у даному кримінальному провадженні.

За приписами пункту 1 частини першої статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача.

Згідно з вимогами статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Таким чином, пункт 1 частини першої статті 75 КПК України містить імперативну норму про те, що слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він у ньому є заявником (потерпілим).

Отже, суддя ОСОБА_3 в силу вимог закону, не можу брати участь у кримінальному провадженні, оскільки він у ньому є заявником (потерпілим).

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.75 КПК України, для задоволення заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.

При постановленні даної ухвали, слідчим суддею враховані правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 740/4893/18, які згідно вимог частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, що суддя, який розглядає заяву про відвід, перевіряє наявність підстав визначених статтями 75, 76 КПК України, і є судовим провадженням виключно з розгляду заяви про відвід за суб`єктивними та об`єктивними критеріями, і не стосується обставин кримінального правопорушення або процесуальних дій у межах кримінального провадження.

Частинами першою, четвертою статті 82 КПК України визначено, що у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) слідчого судді кримінальне провадження передається на розгляд іншому слідчому судді. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 81, 82 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України - задоволити.

Матеріали заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України, передати на розгляд іншому слідчому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Копію цієї ухвали невідкладно направити особам, які беруть участь у судовому провадженні, для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя