Справа № 216/94/19
Провадження 1-кп/216/81/25
УХВАЛА

17 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001675 від 05 вересня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сергіївка, Софіївського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

Учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебували матеріали кримінального провадження за №0001675 від 05 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 01.01.2025 року вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України призначено до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що дана підстава для закриття кримінального провадження є нереабілітуючою та обвинувачений має право на продовження судового розгляду.

Обвинувачений не заперечував проти заявленого прокурором клопотання та пояснив, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі, він з ними згоден та не бажає продовжувати судовий розгляд.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні наступного кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 26 липня 2018 року приблизно о 19.00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись з дозволу власниці ОСОБА_5 на території домоволодіння АДРЕСА_2 та скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_5 та переконавшись в тому, що його дії носіть таємний характер, діючи з прямим умислом, взяв та помістив до пакету, тим самим викрав майно, що належить потерпілій, а саме: змішувач для води Haiba 006 Chr , який знаходився на території вказаного домоволодіння під навісом біля гаражного приміщення. Вартість вказаного змішувача для води Haiba 006 Chr відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи становить 1769,77 грн.

Привласнивши вказане таємно викрадене майно обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1769,77 грн.

Відтак, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Тобто у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за відповідними частинами ст. 51 КУпАП. Отже, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачено адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 07.10.2024 у справі 278/1566/21.

Так, об`єднана палата ККС ВС у Постанові від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 дійшла висновку про те Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір,

визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З цього приводу об`єднана палата ККС ВС у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) зробила висновок про те, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Закону № 3886-IX, вирішується судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 ставиться в провину вчинення кримінального правопорушення в 2018 році.

За приписами частини першої, третьої статті 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Пункт 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна, вказаного в обвинувальному акті становить суму меншу, за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність у 2018 році, а також отриманої під час судового розгляду згоди обвинуваченого ОСОБА_3 на закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією злочину, суд вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, кримінальне провадження підлягає закриттю з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов у справі не заявлено.

З ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 572 грн.

Питання відносно речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 284,372, 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0001675 від 05 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 572 грн.

Речові докази: змішувач для води Haiba 006 Chr залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .

Копію даної ухвали направити до Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якого закрито .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 18 лютого 2025 року о 14.00 годині.

Суддя ОСОБА_1