Справа №523/4657/23
Провадження №1-кп/523/707/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000113 від 18.02.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

по звинуваченню в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 17 лютого 2023 року, приблизно о 11 годин 15 хвилин, перебуваючи біля продуктового магазину, що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Академіка Воробйова, 36, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив ОСОБА_5 скористатись його мобільним телефоном, на що останній, вважаючи що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде йому повернутий, погодився та добровільно передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Samsung» модель: J3, ІМЕI 1: НОМЕР_1 . ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1400 гривень, з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», з абонентським номером НОМЕР_3 . Після отримання зазначеного телефона, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду останньому на суму 1400 гривень.

Крім чого. 17 лютого 2023 року, приблизно о 12 годин 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля продуктового магазину, що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Паркова, 24А, діючи умисно, повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив ОСОБА_6 скористатись її мобільним телефоном, на що остання, вважаючи що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде їй повернутий, погодилася та добровільно передала ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Samsung» модель: J5, ІМЕI 1: НОМЕР_4 , 1МЕІ 2: НОМЕР_5 вартістю 1400 гривень, з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_6 . Після отримання зазначеного телефону ОСОБА_4 , скориставшись тим. що ОСОБА_6 відволікла свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду останній на суму 1400 гривень.

Також, 18 лютого 2023 року, приблизно о 12 годин 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля ринку «Краснослобідський», що розташований за адресою: місто Одеса, площа Молоді, 25, діючи умисно, повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив ОСОБА_7 скористатись його мобільним телефоном, на що останній, вважаючи що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде йому повернутий, погодився та добровільно передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Samsung» модель: i9300, ІМEI1: НОМЕР_7 вартістю 1650 гривень, з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України», з абонентським номером НОМЕР_8 . Після отримання зазначеного мобільного телефону, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду останньому на сум у 1650 гривень.

По епізоду із потерпілим ОСОБА_5 дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

По інших епізодах дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

Під час судового засідання 02.01.2025 року прокурором заявлено клопотання, щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, при цьому пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла та він повністю визнає свою провину.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Зазначене положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б) внесення змін до норм Особливої частини КК - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни «букви» закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи незняту судимість.

Так, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було посилено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна та змінено поріг притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового Кодексу України (далі ПК України) для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1,2 ст.190 КК України, ОСОБА_4 , вчинив 17.02.2023 року та 18.02.2023 року відповідно.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50% від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень КК України та Закону 3886-IX, на момент вчинення злочину, передбаченого ч.1,2 ст.190 КК, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684 грн.

Діями обвинуваченого було заподіяно матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі до 1400 ( одна тисяча чотириста) гривень кожному та потерпілому ОСОБА_7 в розмірі 1650 ( одна тисяча шістсот п`ятдесят) гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Беручи до уваги прийняті законодавцем зміни, дії ОСОБА_4 , за епізодами шахрайства відносно зазначених вище потерпілих на сьогодні не є кримінально-караним діянням.

Згідно зі ст.147 Конституції України офіційне тлумачення законів України дає Конституційний Суд України.

Виходячи з положень рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року№ 1-зп/1997 щодо офіційного тлумачення ст. 58 Конституції України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У абз. 3 п. 2, абз. 4 п. 3 мотивувальної частини рішення, Конституційний Суд України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 року офіційно розтлумачив положення ст. 58 Конституції України саме щодо зворотної дії в часі кримінально-правової норми, котра пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це, зокрема, стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Пункт 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція також була викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23, а також Постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 07.10.2024 року у справі №278/1566/21.

З урахуванням положень ст. 124 КПК України процесуальні витрати - відсутні.

Цивільні позови - відсутні.

При цьому, відповідно до ч.8 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 8, 58 Конституції України, ст. ст. 3, 5 КК України, п. 4-1 ч.1 ст. 284, ст. ст. 350, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Арешти накладені в рамках зазначеного кримінального провадження - скасувати.

Мобільний телефон марки «Samsung» модель: i9300, ІМEI1: НОМЕР_7 вартістю 1650 гривень, з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України», з абонентським номером НОМЕР_8 , який було повернуто потерпілому ОСОБА_7 під розписку - вважати повернутим за належністю.

Копію ухвали направити до уповноваженого органу Національної поліції, а саме до Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області - для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за наявності в її діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1