Провадження № 1-кс/947/1959/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001427 від 21.11.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, с середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку сторони обвинувачення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.11.2024 приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та діючий військовослужбовець ОСОБА_4 , будучи одягнені у формений одяг співробітників ТЦК та СП, у прибули до будинку АДРЕСА_3 , де біля автомобіля марки «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який належав потерпілому ОСОБА_11 очікували останнього.

Надалі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та діючий віськовослужбовець ОСОБА_4 , побачивши як потерпілий ОСОБА_11 йде у напрямку свого автомобіля, підійшли до нього та, використовуючи повноваження ТЦК та СП, які самостійно собі привласнили, а діючий віськовослужбовець ОСОБА_4 , використовуючи своє посвідчення, повідомили потерпілого, що вони з ТЦК та СП, після чого сказали потерпілому, що він знаходиться у розшуку.

Потерпілий ОСОБА_11 відповів, що йому про це невідомо, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та віськовослужбовець ОСОБА_4 наказали йому сісти в машину поговорити, однак потерпілий проігнорував вказане.

Побачивши, що потерпілий ОСОБА_11 ігнорує виконувати їх вимоги, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та віськовослужбовець ОСОБА_4 почали його оточувати з усіх сторін, при цьому вели себе агресивно, утримували його силою та намагалися скрутити, тим самим контролювали кожен його рух, обмежили його права, свободи та законні інтереси.

Після чого, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 з метою придушення волі потерпілого та його переконання про серйозність своїх намірів і рішучість дій, із застосуванням фізичного насильства, штовхнули його до стінки, в результаті чого потерпілий вдарився плечем, після чого насильно зірвали сумку, яка була на потерпілому, та передали її ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ..

Далі, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, проти волі потерпілого, скрутили його руки та, використовуючи ненормативну лексику, почали погрожувати насильством над ним (зокрема, можливого заподіяння йому тілесних ушкоджень), після чого почали його бити, в результаті чого у потерпілого з обличчя злетіли окуляри.

Сприйнявши зазначені погрози як реальні, ОСОБА_11 спитав, що їм треба, на що повідомив, що в нього є грошові кошти в розмірі 5500 гривень, на що вони відповіли, що вказаних грошей мало, і почали вимагати у потерпілого 7 тисяч доларів США, повідомивши, що вони знають про наявність у нього грошових коштів, адже спостерігають за ним вже декілька днів.

ОСОБА_11 , розуміючи, що вказані особи діють наполегливо і дуже агресивно, будучи наляканим та знаходячись у стресовому стані та під тиском, передав їм грошові кошти у розмірі 3 тисячі доларів США, які знаходились в спортивній сумці в багажнику автомобіля.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та військовослужбовець ОСОБА_4 були затримані співробітниками поліції та 06 листопада 2024 року повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження свободи потерпілого (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

За викладених обставин, 06.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження свободи потерпілого (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

26.12.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.02.2025.

03.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси строк досудового росзлідування кримінального провадження № 0001427 від 21.11.2024 було продовжено до п`яти місяців, а саме до 06.04.2025.

У зв`язку з тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 06.02.2025, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки до повного, об`єктивного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження необхідно провести комплекс слідчих (розшукових) дій та враховуючи те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо запобігати цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, сторона обвинувачення звертається із даним клопотанням про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, зазначивши, що викладені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, просила врахувати, що він співпрацює зі слідством, тривалий час перебуває під вартою, та просила застосувати домашній арешт.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Висновки слідчого судді.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 189 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: показами потерпілого ОСОБА_12 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 05.11.2024, проведеним протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, протоколами обшуків, протоколом огляду вилучених речей, під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Крім того, питання обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_4 перевірялося слідчим суддею при першочерговому застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його подальшму продовженні.

4.2. Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.02.2025.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

За місцем проведення досудового розслідування, підозрюваний не має жодних соціальних зв`язків. Обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєні умисного особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя також вважає актуальним ризик впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки їх показання є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування. Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується посилань сторони обвинувачення на існування в рамках даного кримінального провадження нових ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість відповідних доводів сторони обвинувачення, оскільки стороною обвинувачення не було зазначено та документально підтверджено існування нових обставин, яким би не надавалася правова оцінка слідчим суддею при першочерговому вирішенні питання застосування міри запобіжного заходу відносно підозрюваної особи та її подальшому продовженні слідчим суддею.

Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, та наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

4.3. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання у межах кримінального провадження проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів, водночас закінчити досудове розслідування до 06.02.2025, не видається можливим, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій, перелік, яких міститься в клопотанні. У зв`язку з чим, 03.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001427 від 21.11.2024 було продовжено до п`яти місяців, а саме до 06.04.2025.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу.

4.4. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

4.5. Вирішення питання щодо розміру застави.

Слідчий суддя, враховує положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, конкретні обставини інкримінованого діяння, обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, та приходить до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 02.04.2025, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1