Справа № 752/6218/25
Провадження № 1-кс/752/2619/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 - про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені №0000868, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене 15.03.2025 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 5 предметів ззовні схожих на набої калібру 7,62 мм; 104 предмети ззовні схожих на набої калібру 5,45 мм; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 ; свердло металеве.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у місті Києвіздійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000868 від 25.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2025 року до СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт начальника сектору ВКП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про отримання оперативної інформації, що громадянин ОСОБА_6 , має намір збуту вогнепальної зброї та боєприпаси на території Голосіївського району м. Києва.

В рамках даного кримінального провадження було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зазначив, що під час однієї з зустрічей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пропонував йому придбати за грошову винагороду короткоствольну вогнепальну зброю та гранати.

06.03.2025 року під час проведення огляду місця події на ділянці місцевості, що розташована по вул. Галерна у м. Києві, поблизу озера (координати 50.3720290, 30.5560242), гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав працівникам поліції сумку, в якій знаходився предмет ззовні схожий на пістолет чорного кольору та два магазини до нього, а також корпус гранати «Ф1» з запалом «УЗРГМ-2» та корпус гранати іноземного виробництва «М50» з запалом «JVA», які йому продав ОСОБА_5 , за 7500 грн..

В ході досудового розслідування встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Львів, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який зберігає за місцями свого проживання вогнепальну зброю, боєприпаси, вибухові пристрої та вибухові речовини.

Також в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 має намір для подальшого збуту вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак у слідства достатньо підстав вважати, що за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 може знаходитись знаряддя вчинення кримінального правопорушення, об`єкти кримінально протиправних дій, а саме: вогнепальна, травматична, пневматична зброя, речі, що містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та які можуть слугувати доказом по кримінальному провадженню.

15.03.2025 року в період часу з 20 години 56 хвилини по 21 годину 18 хвилин за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведено огляд, в ході якого виявлено та вилучено наступні речі: 5 предметів ззовні схожих на набої калібру 7,62 мм; 104 предмети ззовні схожих на набої калібру 5,45 мм; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 ; свердло металеве.

Користувачем будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Останнім надано письмовий дозвіл на проведення огляду за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Семиполки, вул. Старий Шлях, буд. 142-А.

Постановою слідчого від 15.03.2025 вилучені предмети та речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є збереження речових доказів.

На підставі зазначеного слідчий просить про задоволення клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання про арешт майна підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у місті Києвіздійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000868 від 25.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.03.2025 на підставі письмової згоди користувача будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , було проведено огляд вказаного будинку, де мешкає ОСОБА_5 , під час якого слідчим виявлено та вилучено: 5 предметів ззовні схожих на набої калібру 7,62 мм; 104 предмети ззовні схожих на набої калібру 5,45 мм; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_2 ; свердло металеве.

Постановою слідчого від 15.03.2025 вилучені предмети та речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучене під час обшуку майно містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена слідчим мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим доведено, що вищезазначене вилучене під час огляду майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно під час проведення огляду місця події 15.03.2025 року за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- 5 предметів ззовні схожих на набої калібру 7,62 мм;

- 104 предмети ззовні схожих на набої калібру 5,45 мм;

- банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 ;

- свердло металеве.

Ухвала про арешту майна підлягає негайному виконанню після її оголошення прокурором, слідчим у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1