Справа № 526/882/25
Провадження № 1-кс/526/96/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170 від 22.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

в с т а н о в и л а:

24 березня 2025 року слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000170 від 22.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, вказуючи, що 22.03.2025 року до ВП №2 (м.Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що в ніч з 21.03.2025 по 22.03.2025 невстановлена особа незаконно, протиправно заволоділа належним йому автомобілем марки BMW 5 модель 39, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 р.в., який був припаркований по вул. Тараса Шевченка, 112, в м.Лохвиця. ЖЄО №2224 від 22.03.2025.

22.03.2025, за вказаним фактом, слідчим відділенням ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000170, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.289 КК України.

22.03.2024 в ході огляду місця події слідчим виявлено та вилучено:

1) автомобіль загальний легковий седан, марки BMW, моделі 530D, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить: ОСОБА_6 , жительці: АДРЕСА_2 , та фактично належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю: АДРЕСА_1 , к.н.т.: НОМЕР_4 ;

2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

3) змив з внутрішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього;

4) змив з зовнішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього;

5) змив з важеля перемикання передач та контроль до нього;

6) змив з керма та контроль до нього.

Крім цього 22.03.2025 року ОСОБА_7 , житель с. Харківці, Миргородського району за вказаною адресою, добровільно з метою співпраці з органами досудового розслідування видав працівникам поліції чоловічі кеди червоного кольору, розмір - 43, які ним було виявлено з ранку в одному із господарчих приміщень власного господарства. Чоловічі кеди червоного кольору, розмір - 43, було оглянуто та вилучено.

Після вилучення загальний легковий седан, марки BMW, моделі 530D, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поміщено на зберігання до території ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м. Лохвиця, вул. Гоголя,19; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнано речовим доказом та визначено місцем його зберігання при матеріалах вказаного кримінального провадження; змив з внутрішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього; змив з зовнішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього; змив з важеля перемикання передач та контроль до нього; змив з керма та контроль до нього; чоловічі кеди червоного кольору, розмір 43, - поміщено до камери зберігання речових доказів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м. Лохвиця, вул. Гоголя,19.

До вказаних речей здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.

Вилучені речі є матеріальними об`єктами, що містить відомості та можуть бути використані, як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вони мають значення для розкриття кримінального правопорушення та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевикладене зазначені речі відповідно до ч.1 ст.98 КПК України є речовими доказами та відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1,4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 22.03.2025за №0000170 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289КК України.

22 березня 2025 року автомобіль було виявлено на узбіччі дороги, сполученням м. Лохвиця с. Западинці з механічними пошкодженнями та вилучено до ВП. Також з салону автомобіля було вилучено змиви з керма, важеля та ін..

Постановою слідчого у кримінальному провадженні №0000170 від 22.03.2025 речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнано: автомобіль загальний легковий седан, марки BMW, моделі 530D, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить: ОСОБА_6 , жительці: АДРЕСА_2 та фактично належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю: АДРЕСА_1 , к.н.т.: НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; змив з внутрішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього; змив з зовнішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього; змив з важеля перемикання передач та контроль до нього; змив з керма та контроль до нього; чоловічі кеди червоного кольору, розмір 43.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, тому метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідча суддя враховує:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 22.03.2025року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучені 22.03.2025року: транспортний засіб, змиви слідів РБК та взуття визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та є такими, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і відповідно до ст. 98 КПК України виступають речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідча суддя, дослідивши зазначені в клопотанні слідчого обставини приходить до висновку, про те, що накладення арешту на зазначені вище транспортний засіб, змиви слідів РБК та взуття є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 22.03.2025 їх визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, як таких, що зберегли на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів шахрайства, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 187 КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідча суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначені у клопотанні транспортний засіб, змиви слідів РБК та взуття , відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тому є всі підстави для накладення арешту на майно.

Оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, тому для прийняття процесуальних рішень та запобіганню знищення чи пошкодження або настання інших наслідків, вважаю за необхідне накласти арешт на транспортний засіб, змиви слідів РБК та взуття, вилучені під час проведення огляду місця події, так як зазначений захід забезпечення кримінального провадження відповідає завданням кримінального судочинства.

Керуючись ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170 від 22.03.2025року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України - задовольнити.

Накласти на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000170 від 22.03.2025 арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події 22.03.2025:

автомобіль загальний легковий седан, марки BMW, моделі 530D, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , жительці АДРЕСА_2 , та фактично належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю АДРЕСА_1 , к.н.т.: НОМЕР_4 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

змив з внутрішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього;

змив з зовнішньої частини ручки водійських дверей та контроль до нього;

змив з важеля перемикання передач та контроль до нього;

змив з керма та контроль до нього;

чоловічі кеди червоного кольору, 45 розміру, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном (в тому числі з забороною проведення відновлювальних ремонтних робіт транспортних засобів).

Місцем зберігання вилученого майна визначити ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, адреса: вул. Гоголя, 19, м. Лохвиця, Миргородський район, Полтавська область, за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м. Лохвиця, вул. Гоголя, 19.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1