Провадження №: 1-кс/752/78/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003079 від 17.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному проваджені за № 0003079 від 17.10.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 384 КК України, за фактом подання завідомо підроблених позовних заяв про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації поданих від його імені, до Дарницького районного суду міста Києва (справа 753/19629/24) Ірпінського міського суду Київської області (справа 367/10411/24) Святошинського районного суду міста Києва (справа № 759/21141/24).

Досудовим слідством встановлено, що у період часу з 22.40 год. 22 вересня 2024 року до 00.38 год. 23 вересня 2024 року група невстановлених осіб, перебуваючи у місті Івано-Франківськ, біля будинку 17 по вулиці І. Миколайчука, через термінал Easy Рау, із використанням номеру мобільної телефону НОМЕР_1 , провели 4 оплати судового збору за позовні заяви від імені ОСОБА_5 .

У подальшому у період часу з приблизно з 12.30 год. до 12.55 го, 04 жовтня 2024 року невстановлена особа, перебуваючи у місті Києві, приміщенні поштового відділення Укрпошти № 04060 що в будинку 18 по вулиці Вавілових, із використанням номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , відправив 4 рекомендовані листи із описом вкладеного на адреси 4 вищезазначених судів, які у подальшому відкрили 4 цивільні справи відповідно.

Під час аналізу історій абонентського номеру НОМЕР_1 (судовий збір) та НОМЕР_2 (укрпошта), встановлені ІМЕІ терміналів в якому активувались вказані сім-картки. Серед яких було виявлено ряд ІМЕІ, особливу увагу привернули 2 парні ІМЕІ (НОМЕР_7 (далі ІМЕІ№1) та НОМЕР_3 (далі ІМЕІ№2)), в яких використовувались обидві СІМ картки у різний період часу, та 1 ІМЕІ ( НОМЕР_4 (далі ІМЕІ№ 3)), який використовував абонентський номер НОМЕР_2 (укрпошта).

19.10.2024 допитаний як потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що особисто не підписував та не подавав позовних заяв про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації поданих від його імені, до Дарницького районного суду міста Києва (справа 753/19629/24), Ірпінського міського суду Київської області (справа 367/10411/24), Святошинського районного суду міста Києва (справа №759/21141/24).

15.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва, в період з 07 год. 21 хв. до 10 год. 39 хв. 15.11.2024 року, проведено обшук у квартирі, де фактично проживає ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку виявлено та вилучено наступні предмети та речі: мобільний телефон My Phone, поміщений до спецпакету WAR 0032713, мобільний телефон Мivvy, поміщений до спецпакету WAR 0032716, флешнакопичувач Transcend чорного кольору та флешнакопичувач Кingston поміщені до спецпакету WAR 0032715, ноутбук DELL PP25 L разом з зарядним пристроєм поміщені до спецпакету WAR 4001117, сумка коричнева для СD дисків з дисками у кількості 29 шт., поміщені до спецпакету KIV4112528, стартовий пакети мобільних операторів з мобільними номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які поміщені до спецпакету NPU 1505721, системний блок (комп`ютер) Аsus опбломбований та вилучений з біркою SUD 4001112, ноутбук Аser чорного кольору SUD 3089338, мобільний телефон LG чорного кольору, який поміщено до спецпакету WAR 0032714, мобільний телефон MEIZU сірого кольору, який поміщено до спецпакету CRI 1061623, мобільний телефон Samsung чорного кольору, який поміщено до спецпакету СRI 1061625, мобільний телефон NOKIA чорного кольору, який поміщено до спецпакету WAR 0033201, мобільний телефон Doro чорного кольору, який поміщено до спецпакету SUD 1146995, особисті записи ОСОБА_6 , які поміщені до спецпакету NPU 1505724.

Вилучені речі та документи визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що існує обґрунтовані підстави вважати, що вищезазначене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів просять накласти арешт на виявлене та вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор подав заяву, в якій просив задовольнити клопотання та розглянути його у відсутність прокурора.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності та власників майна.

У письмових запереченнях адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна просить відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна. Вказує, що вилучене майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а самі матеріали клопотання не містять належного та об`єктивного обґрунтування того, що речі на які просять накласти арешт відповідають хоча б одному із критерій ст. 98 КПК України. Клопотання не містить жодних відомостей, що вилучені речі були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення; що вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення; що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення; що інформація, яка міститься на цих речах є необхідною для проведення експертного дослідження, а доступ до цих речей обмежується їх власником. Постанова про визнання майна речовим доказом носить формальний характер, та саме клопотання містить лише формальне посилання на положення ст. 98 КПК України без жодної конкретизації підстав і мотивів її застосування. Вилучені ноутбуки та мобільні телефони слідчим не оглядалися, а в матеріалах клопотання відсутні будь-які процесуальні документи з описом їх вмісту та будь-яких ознак, що могли б вказувати на відношення до кримінального провадження. Обшук проводився з метою виявлення та фіксації відомостей, щодо можливих протиправних дій, невстановлених осіб, щодо подання завідомо підроблених позовних заяв про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації поданих від імені ОСОБА_5 , проте за місцем проведення обшуку таких відомостей взагалі не було. Клопотання та додатки до нього не містять будь-яких фактичних даних, що могли б свідчити про те, що таке майно могло б зазнати приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

З наведеного слідує, що певне майно підлягає арешту лише у разі, якщо воно відповідає переліченим вище вимогам.

В свою чергу ч. 2 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Так, ухвалою слідчого судді надавався дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання комп`ютерної техніки, серверного обладнання, магнітних та електронних носіїв, інформації флеш-накопичувачів, листування, мобільні телефони, засоби комунікації, телекомунікаційного обладнання, записні книжки, нотатки, чорнові засоби, які містять таку інформацію: позовні заяви, квитанції про сплату судових зборів, та квитанції про сплату послуг АТ «Укрпошта» від імені ОСОБА_5 .

В той же час, слідчий суддя, вивчивши матеріали, які додані до клопотання, вважає, що прокурор не довів, що майно, яке вилучене за наслідками проведеного обшуку, є доказом у розумінні ст. 98 КПК України кримінального правопорушення, яке розслідується у даному провадженні.

Вказане майно не оглянуто, матеріалами не доведено, що воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або що вказані речі були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Зокрема, відсутні відомості, що вилучене майно містить інформацію про позовні заяви, квитанції про сплату судових зборів, та квитанції про сплату послуг АТ «Укрпошта» від імені ОСОБА_5 , номери вилучених сім-карток та ІМЕІ мобільних телефонів не співпадають із номерами телефонів та ІМЕІ, що встановлені в ході досудового розслідування, посилання на які містить клопотання.

Постанова слідчого від 15.11.2024, якою вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом, на яку посилається прокурор у своєму клопотанні, є такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Так постанова не містить обґрунтування та висновків про відповідність вилученого майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, у ній зазначено лише перелік вилученого майна.

Крім того, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Матеріали клопотання містять постанову про призначення комп`ютерно-технічної експертизи від 15.11.2024 року, якою на дослідження експертам для проведення експертизи постановлено надано об`єкти дослідження а саме комп`ютерну техніку та ноутбуки.

Між тим, не вказано видових та родових ознак комп`ютерної техніки та ноутбуків, у самому клопотанні не зазначено, що арешт необхідно накласти на майно, бо його надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження. Відсутні дані щодо того, що доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Крім того, ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_6 не було повідомлено про підозру, тому майно не може бути таким, що підлягає спеціальній конфіскації. Не може бути накладений арешт і з підстав конфіскації майна як виду покарання або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), так як санкції статей 358 ч. 3 та 384 ч. 1 не передбачають додаткового покарання у виді конфіскації майна, шкода кримінальним правопорушенням не встановлена цивільний позов не заявлено.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є необґрунтованими, оскільки прокурор не довів, яким саме критеріям, що визначені у ст. 98 КПК України, відповідає вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , майно, та яку мету, з визначених у ч.2 ст. 170 КПК України, буде забезпечувати його арешт.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене 15.11.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1