справа № 361/6359/24
провадження № 1-кп/361/1024/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001618 від 23.06.2024, яке надійшло з Броварської окружної прокуратури Київської області про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Опанасів Броварського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно працевлаштованої в ТОВ «НІМЕЦЬКА ОЧНА КЛАНАКА» молодша медична сестра сектору санітарно-епідеміологічного відділу, інвалідності не має, не заміжньої, має на утриманні трьох дітей, а також повнолітню дочку, якій встановлена ІІ група інвалідності з дитинства, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 у вечірній час, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в якості пасажира в автомобілі марки «JEEP» моделі «COMPASS» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, відповідно до Закону України від 24.02.2022 № № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно взяла до рук мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «REDMI Note 8 Pro», синього кольору, вартістю 3320,00 грн., який знаходився у відкритій ніші біля ручника та який належить ОСОБА_5 .

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 разом із викраденим майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму вартістю 3320,00., яку відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

В судовому засіданні під час допиту обвинувачена ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки мобільного телефону за викладених вище обставин винуватою себе визнала в повному обсязі та повідомила суду, що в той день вона їхала з роботи з м. Київ. На зупинці поблизу станції метро «Лісова» вона сіла в попутний автомобіль, в якому ще були пасажири, які по руху автомобіля вийшли раніше неї, під час поїздки вона звернула свою увагу на телефон марки «Xiaomi», який знаходився в салоні автомобіля, та коли виходила з автомобіля забрала його і з ним пішла додому, вдома віддала цей телефон синові в користування. Через три дні зателефонували з поліції, та коли приїхали до неї додому працівники поліції вона відразу зізналася у вчиненому та віддала їм викрадений телефон. Зазначила, що дуже шкодує за вчинений злочин та щиро кається у вчиненому, просить суд її суворо не карати, так як вона являється матір`ю одиначкою виховує трьох дітей, а також має на утриманні хвору повнолітню дочку, яка являється інвалідом з дитинства.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі (а.с.28).

Переконавшись у тому, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують її особу, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи щодо спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Виходячи з викладеного, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за викладеними фактами за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування та в суді ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнавала стабільно, надала покази щодо обставин вчинення крадіжки та добровільно віддала викрадений телефон, чим активно сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялася, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вчинене нею діяння кваліфікується як тяжкий злочин, громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення вчинене обвинуваченою двіяння являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на гарантоване Конституцією України право власності.

Крім тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася; під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; не заміжня, має на утриманні трьох дітей : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також повнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якій встановлена інвалідність ІІ групи з дитинства довічно; за місцем проживання характеризується позитивно; офіційно працевлаштованої в ТОВ «НІМЕЦЬКА ОЧНА КЛАНАКА» молодша медична сестра сектору санітарно-епідеміологічного відділу.

Окрім того, суд бере до уваги позицію прокурора, який в дебатах просить застосувати покарання у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України, враховує відсутність матеріальних претензій потерпілого, а також наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002, в якому Суд зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Також ч. 1 ст. 75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи викладені вище позитивно характеризуючі особу обвинуваченої ОСОБА_4 обставини, її критичне ставлення до скоєного, яка як під час допиту, дебатів та останнього слова зазначала, що дуже шкодує про вчинене, розкаюється, тому підстав очікувати продовження нею вчинення кримінальних правопорушень суд не встановив та вбачає можливість її виправлення без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів, застосування більшого розміру покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченої в даному випадку є явно не справедливим і достатніх підстав для цього суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд враховує наявність одного епізоду протиправної діяльності, та вважає за доцільне з метою виконання приписів статей 50 та 65 КК та забезпечення виправлення обвинуваченої встановити їй мінімальний іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 369-378 КПК України, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п'ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в сумі 320,00 грн.

Речові докази по справі :

-Мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «REDMI Note 8 Pro», синього кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1