Справа № 761/3861/25
Провадження № 1-кс/761/3180/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000162 від 18.04.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 18.04.2022 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 5 статті 191 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 111-1, ч. 5 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278, 481 КПК України 02.05.2023 повідомлено про підозру громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2023 (справа № 761/18610/23) в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Крім того, відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278, 481 КПК України 01.06.2023 повідомлено про підозру громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.07.2023 (справа № 761/24510/23) в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278, 481 КПК України 21.08.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.08.2023 відносно підозрюваної ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Постановою прокурора від 01.03.2024 виділено з кримінального провадження за № 0000162 від 18.04.2022 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, в окреме провадження № 0000198.

02.06.2024 обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України передано на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до схеми протиправного експорту автівок, яка розслідується в рамках кримінального провадження № 0000162 від 18.04.2022, було залучено ряд суб`єктів господарювання, в т.ч.:

- ТОВ «ВІТАЛ-Х» (, м. Львів, вул. Шевченка, буд. 317, засновник - ОСОБА_7 (колишня дружина ОСОБА_4 );

- ПП «ЛЬВІВ МЕТ СОЮЗ» (, Львівська область, Городоцький район, м. Городок, Майдан Гайдамаків, 5, засновник - ОСОБА_7 (колишня дружина ОСОБА_4 );

- ТОВ «ЗАХІДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ СОЮЗ» (, Львівська область, м. Львів, вул. Шевченка, буд. 317, засновник - ОСОБА_7 (колишня дружина ОСОБА_4 ).

Постановою слідчого від 19.11.2024 корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ВІТАЛ-Х», корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ПП «ЛЬВІВ МЕТ СОЮЗ» та корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ЗАХІДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ СОЮЗ» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Посилаючись на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ВІТАЛ-Х», корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ПП «ЛЬВІВ МЕТ СОЮЗ» та корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ЗАХІДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ СОЮЗ», із забороною Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам, Державній реєстраційній службі України, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, іншим органам державної влади, ПАТ «Національний депозитарій України» (), іншим депозитарним установам здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною корпоративних прав (часток) у статутному капіталі зазначених юридичних (фізичних) осіб, зміною акціонерів (власників акцій), а також здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною власників усього зазначеного майна.

Крім того, прокурор просив розглянути клопотання про арешт майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власників майна чи їх представників.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, враховуючи існування реальної можливості відчуження майна.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Встановлено, що постановою слідчого від 19.11.2024 корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ВІТАЛ-Х», корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ПП «ЛЬВІВ МЕТ СОЮЗ» та корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ЗАХІДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ СОЮЗ» визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Підставою для висновку про відповідність вказаного майна ознакам речового доказу послугувало те, що за висновками слідчого воно являлося засобом вчинення кримінального правопорушення, а також на ньому містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також могло використовуватися як знаряддя вчинення злочину.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України і у встановленому закону порядку, визнано речовим доказом згідно постанови слідчого від 19.11.2024, а накладення арешту на нього є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Як постанова про визнання вказаного майна речовим доказом так і клопотання про його арешт, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вказане у клопотанні майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі наведеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, збереження їх як речових доказів, слідчий суддя вважає вірним застосувати арешт майна, з метою забезпечення можливості органу досудового розслідування провести необхідний комплекс розшукових, слідчих та процесуальних дій з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на:

- корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ТОВ «ВІТАЛ-Х» (, м. Львів, вул. Шевченка, будинок 317) вартістю 20 000 000 грн., які на праві власності належать громадянці України ОСОБА_7 ;

- корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ПП «ЛЬВІВ МЕТ СОЮЗ» (, Львівська область, Городоцький район, м. Городок, Майдан Гайдамаків, 5) вартістю 100 000 000 грн., які на праві власності належать громадянці України ОСОБА_7 ;

- корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ТОВ «ЗАХІДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ СОЮЗ» (, Львівська область, м. Львів, вул. Шевченка, буд. 317) вартістю 5 000 000 грн., які на праві власності належать громадянці України ОСОБА_7 .

Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам, Державній реєстраційній службі України, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, іншим органам державної влади, ПАТ «Національний депозитарій України» (), іншим депозитарним установам, здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною корпоративних прав (часток) у статутному капіталі зазначених юридичних (фізичних) осіб, зміною акціонерів (власників акцій), а також здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною власників усього зазначеного майна.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1