Справа № 308/5149/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 02.04.2025 року внесені до ЄРДР за №0000161, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного прокурором клопотання та доданих матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000161 від 02.04.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до слідчого управління ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення з УСБУ України в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення, а саме що громадянин ОСОБА_4 за грошову винагороду, з корисливих мотивів здійснює незаконне переправлення осіб, поза межами пунктів пропуску через державний кордон України на території Закарпатської області.

10.04.2025 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

В ході проведення затримання, яке відбувалось у приміщенні службового кабінету №141 відділу СУ ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, підозрюваний ОСОБА_5 добровільно, без проведення особистого обшуку, видав:

1) Посвідчення ВГО «Народний антикорупційний нагляд» № ЛВ/LV 02040 видане 26.02.2024, на ім`я ОСОБА_5 ;

2) Посвідчення «Преса» Газета «Антикорупційний вісник» № НОМЕР_1 р від 16.10.2013 на ім`я ОСОБА_5 , посада дописувач які поміщено разом в паперовий конверт НПУ СУ.

Відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області від 10.04.2025 вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному проводженні.

Тому, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на: посвідчення ВГО «Народний антикорупційний нагляд» № ЛВ/LV 02040 видане 26.02.2024, на ім`я ОСОБА_5 та посвідчення «Преса» Газета «Антикорупційний вісник» № НОМЕР_1 р від 16.10.2013 на ім`я ОСОБА_5 , посада дописувач з метою проведення додаткових слідчих дій, в тому числі, додаткових оглядів, для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.

Також, згідно показів свідка ОСОБА_6 , при розмові, підозрюваний ОСОБА_5 висловлювався про те, що у нього наявні службові посвідчення, які він використовує для переведення осіб призовного віку, через блок-пости для оминання перевірок з боку правоохоронних органів, що дає органу досудового розслідування вважати, що вилучені посвідчення у ОСОБА_5 і є тими самими «службовими посвідченнями».

Слідча в судове засідання надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності. Просила таке задоволити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується наданим слідчою рапортом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та володільця майна в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши внесене прокурором клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000161 від 02.04.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Встановлено, що до слідчого управління ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення з УСБУ України в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення, а саме що громадянин ОСОБА_4 за грошову винагороду, з корисливих мотивів здійснює незаконне переправлення осіб, поза межами пунктів пропуску через державний кордон України на території Закарпатської області.

10.04.2025 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

В ході проведення затримання, яке відбувалось у приміщенні службового кабінету №141 відділу СУ ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, підозрюваний ОСОБА_5 добровільно, без проведення особистого обшуку, видав:

1) Посвідчення ВГО «Народний антикорупційний нагляд» № ЛВ/LV 02040 видане 26.02.2024, на ім`я ОСОБА_5 ;

2) Посвідчення «Преса» Газета «Антикорупційний вісник» № НОМЕР_1 р від 16.10.2013 на ім`я ОСОБА_5 , посада дописувач які поміщено разом в паперовий конверт НПУ СУ.

Відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області від 10.04.2025 вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному проводженні.

Також, згідно показів свідка ОСОБА_6 , при розмові, підозрюваний ОСОБА_5 висловлювався про те, що у нього наявні службові посвідчення, які він використовує для переведення осіб призовного віку, через блок-пости для оминання перевірок з боку правоохоронних органів, що дає органу досудового розслідування вважати, що вилучені посвідчення у ОСОБА_5 і є тими самими «службовими посвідченнями».

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1ст.170 КПК України.

Прокурором доведено, що вилучені в ході проведення обшуку вказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному проваджені № 00000161 та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вказаних предметів як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задоволити.

Накласти арешт на речі, які було виявлено та вилучено 10.04.2025 року за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, а саме на:

- посвідчення ВГО «Народний антикорупційний нагляд» № ЛВ/LV 02040 видане 26.02.2024, на ім`я ОСОБА_5 ;

- посвідчення «Преса» Газета «Антикорупційний вісник» № НОМЕР_1 р від 16.10.2013 на ім`я ОСОБА_5 , посада дописувач які поміщено разом в паперовий конверт НПУ СУ, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1