Справа № 183/7191/24
№ 1-кп/183/1674/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000700 від 07.06.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Архангельське, Високопільського р-ну, Херсонської обл., громадянина України, не одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-05.01.2024 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 5 ст. 407, ст. 69 КК України до службового обмеження військовослужбовцям строком на один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира взводу технічного забезпечення зенітного ракетного - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у вересні 2022 року (більш точну дату в ході досудового розслідування не встановлено), у невстановлений в ході досудового розслідування час, знаходився у лісосмузі неподалік смт. Гвардійське, Новомосковського району, Дніпропетровської області (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), знайшов на землі споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин; 197 проміжних патронів зразка 1974 року, що придатні для стрільби, що відносяться до категорії бойових припасів; 15 9-мм пістолетних патронів до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) та Стєчкіна (АПС), що відносяться до категорії бойових припасів.

Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв та без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, перебуваючи у лісосмузі поблизу смт. Гвардійське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються бойовими припасами, вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаним предметом, ОСОБА_4 підняв з землі споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин; сім магазинів 5,45-мм автомата Калашникова АК-74, що відносяться до пристроїв для розміщення патронів; саморобний глушник, який може використовуватись з 5,45-мм автомата АК-74; 197 проміжних патронів зразка 1974 року, що придатні для стрільби, що відносяться до категорії бойових припасів; 15 9-мм пістолетних патронів до пістолетів конструкції ОСОБА_5 (ПМ) та ОСОБА_6 (АПС), що відносяться до категорії бойових припасів, чим вчинив незаконні дії з придбання бойових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, у вересні 2022 року (більш точну дату в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються бойовими припасами, вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, поклав їх до свого військового баулу (рюкзаку) та після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи незаконні дії, пов`язані із носінням бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, котрі знаходились у його військовому баулі (рюкзаку), попрямував до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на своєму подвір`ї в поліетиленових пакетах під диваном, а споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2 в кімнаті будинку, де продовжив зберігати без передбаченого законом дозволу до 07 червня 2024 року.

Після цього, 07 червня 2024 року в період часу з 13 години 23 хвилин до 15 години 09 хвилини працівниками поліції було проведено невідкладний обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1. промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин; 197 проміжних патронів зразка 1974 року, що придатні для стрільби, що відносяться до категорії бойових припасів; 15 9-мм пістолетних патронів до пістолетів конструкції ОСОБА_5 (ПМ) та Стєчкіна (АПС), що відносяться до категорії бойових припасів; які останній незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як носіння, зберігання та придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра, не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні дитину інваліда, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком від 05 січня 2024 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначене покарання у виді службового обмеження на строк один рік з відрахуванням з суми його грошового забезпечення у дохід держави двадцяти відсотків.

Таким чином у справі, що розглядається обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням. Разом з цим за вироком від 05 січня 2024 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області покарання обвинуваченим слід виконувати реально.

Враховуючи висновок про застосування норм права, який викладений в постанові від 01 квітня 2024 р.у справі № 183/6854/20 Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, суд дійшов висновку, що вироком від 05 січня 2024 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та вирок у справі, що розглядаються, слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 961 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 962 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Як встановлено судом предметами інкримінованого обвинуваченому злочину є: 5,45 мм проміжні патрони зразка 1974 р. калібру; 9-мм пістолетних патронів до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) та Стєчкіна (АПС); пристрої для розміщення патронів магазини 5,45 мм автомата Калашникова АК-74; предмет, виготовлений саморобним способом з наслідуванням конструкції глушника камерного типу до вогнепальної зброї.

Отже, щодо вказаного майна слід застосувати спеціальну конфіскацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 10223,28 грн. (десять тисяч двісті двадцять три грн. двадцять вісім коп.).

Вирок від 05 січня 2024 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначене покарання у виді службового обмеження на строк один рік з відрахуванням з суми його грошового забезпечення у дохід держави двадцяти відсотків виконувати самостійно.

На підставі ч. 9 ст.100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави: 164 (сто шістдесят чотири) 5,45 мм патрона зразка 1974 р.; 10 (десять) 9-мм пістолетних патронів до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) та Стєчкіна (АПС); 7 (сім) пристроїв для розміщення патронів магазини 5,45 мм автомата Калашникова АК-74; предмет, виготовлений саморобним способом з наслідуванням конструкції глушника камерного типу до вогнепальної зброї.

Речові докази: 6 (шість) демонтованих 5,45 мм патронів зразка 1974 р.; 27 (двадцять сім) гільз 5,45 мм патронів зразка 1974 р.; 5 (п`ять) стріляних гільз 9-мм пістолетних патронів до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) та Стєчкіна (АПС) - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1