УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року

м. Київ

справа № 756/1168/24

провадження № 51 - 5508 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, з клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження,

встановив:

За вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження подав касаційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень. В касаційній скарзі просить переглянути, скасувати вищезазначені судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Розглянувши наведені захисником причини пропуску ним строку на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів Верховного Суду визнає такі причини поважними, а тому вважає за необхідне поновити цей строк.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Оскільки вирок місцевого суду не був предметом перегляду суду апеляційної інстанції, тому він не може бути оскаржений в суді касаційної інстанції.

З урахуванням вищевказаного, доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість місцевого суду не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 394 КПК судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Частиною 3 ст. 349 КПК передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року, захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження місцевим судом фактично не погодився із пред`явленим йому обвинуваченням, однак, будучи юридично необізнаним, не маючи захисника, був введений в оману прокурором і визнав себе винуватим у пред`явленому обвинувачені.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Суддя апеляційного суду, отримавши апеляційну скаргу встановив, що за її змістом захисник ОСОБА_4 фактично заперечує обставини, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. При цьому, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК. Суд першої інстанції з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорювалися, не маючи сумніву у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, який визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що суддя апеляційного суду обґрунтовано прийшов до висновку про безпідставність вимог захисника щодо можливості оскарження ним вказаного судового рішення з зазначених в апеляційній скарзі підстав, у зв`язку з чим прийняв, законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3