Справа №592/3903/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/687/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2025 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що розгляд порушеного питання, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Не погодившись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Крім цього, 20 березня 2025 року ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2025 року та задовольнити його клопотання.

В обґрунтування своїх вимог, засуджений вказував, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а як вбачається з вироку його було визнано винним за вчинення злочину, який наразі декриміналізовано.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення, доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.10.2022 у справі №592/3903/22 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначене покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці; на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2018 остаточно ОСОБА_7 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 08.05.2023 вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.10.2022 відносно ОСОБА_7 залишений без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Засудженому ОСОБА_7 визначено відбувати покарання у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

13 січня 2025 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із клопотанням про звільнення його від призначеного судом покарання, у зв`язку із декриміналізацією ч.2 ст.185 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Так, 18 липня 2024 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У Прикінцевих положеннях зазначено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Цей Закон № 3886-IX набрав законної сили 9 серпня 2024 року.

Відповідно, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Безпосередньо п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що вищевказане питання підсудне місцевому суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Як зазначалося засудженому ОСОБА_7 визначено для відбування покарання ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що з огляду на норму п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, для вирішення поданого клопотання, засудженому ОСОБА_7 необхідно звернутись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відмова засудженому в задоволенні поданого ним клопотання, не перешкоджає останньому повторно звернутися до суду в порядку, передбаченому КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2025 року якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від призначеного покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.10.2022 за ч.2 ст.185 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4