Справа № 740/4614/24
Провадження № 1-кп/740/116/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачена ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 22.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Ніжині Чернігівської області, має середню освіту, незаміжня, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

установив:

16.07.2024 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на стоянці бази відпочинку «Купайла», що знаходиться поблизу с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, помітила необачно залишену банківську картку золотого кольору з NFC чіпом для безконтактних платежів № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 , яка згідно з п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, та діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного отримання матеріальних благ, шляхом незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , доступ до яких здійснювався за допомогою вказаної банківської картки, таємно викрала вказану картку, обернувши її на свою користь. Після цього, отримавши можливість розпорядитися викраденим офіційним документом на власний розсуд, ОСОБА_4 залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася ним на власний розсуд.

Указаними діями ОСОБА_4 учинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість в обсязі обвинувачення за ч. 1 ст. 357 КК України, не оспорювала обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що вона правильно розуміє зміст пред`явленого їй обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надала показання, що дійсно 16.07.2024 у вечірній час вона поверталася додому з озера бази відпочинку «Купайла» у с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, де на стоянці, а саме на землі біля мусорного бака побачила банківську картку, яку взяла собі. Вона не знала кому належить ця картка і яка на ній сума. Того вечора вона купувала товари в магазинах, розраховуючись цією карткою, на загальну суму 1588,00 грн. Приблизно через тиждень до неї зателефонували з поліції з приводу цієї картки, а коли приїхали поліцейські до неї додому, вона їм все розповіла. Тоді ж вона дізналася номер телефону потерпілого і відразу зателефонувала йому, а коли вони зустрілися того самого дня - сплатила йому 5000,00 грн на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Розуміє, що вчинила неправильно, порушила закон. Негативно оцінила такі свої дії, шкодувала та розкаювалася у вчиненому, засуджувала свої дії, обіцяла не повторювати подібного в майбутньому. Разом з цим обвинувачена повідомила, що зможе сплатити штраф у разі призначення судом такого виду покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої - не має, щодо міри покарання - висловився на розсуд суду.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме у викраденні офіційного документа.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує відомості про особу обвинуваченої, а саме те, що вона є особою молодого віку, має середню освіту, незаміжня, не працевлаштована, хоча працездатного віку, раніше не судима, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про її осудність. Разом з цим суд ураховує ставлення обвинуваченої до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченій з урахуванням виду та міри покарання, жодного клопотання з цього приводу не заявлялося.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати і речові докази у справі відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1