Провадження № 1-кп/679/44/2025
Справа № 679/1781/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0001722 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Славута Хмельницької області, українки, громадянки України, не одруженої, яка має на утриманні одну малолітню дитину, працюючою на ВП ХАЕС, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В

04.10.2024, близько 20:10 год., обвинувачена ОСОБА_6 , керуючи власним автомобілем марки "Маzda» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним зі сторони вул. Енергетиків в місті Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, виїхала на перехрестя вул. Енергетиків та проспекту Незалежності, виконавши маневр повороту ліворуч, зупинилась перед регульованим пішохідним переходом, позначеним дорожніми знаками «5.38.1» та «5.38.2», що знаходиться по проспекту Незалежності, з метою переконання у відсутності пішоходів на пішохідному переході.

В подальшому ОСОБА_6 , порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перед відновленням руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, відновила рух керованого нею автомобіля, рухаючись при цьому зі швидкістю близько 6 км/год, на пішохідному переході допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалась зліва на право відносно руху вказаного автомобіля по пішохідному переході проспекту Незалежності на дозволений сигнал світлофора.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_6 порушила вимоги пунктів 1.5, 2.3(6), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, які вимагають:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

16.2 На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми із забійною раною потиличної ділянки голови, забою правої лобної частки головного мозку, закритого перелому тім`яної кістки зліва поширенням на основу черепа, епідуральною гематомою лівої потиличної ділянки голови, геморагічним сфеноїдитом, які за свої характером та кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в клінічному перебігу відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості; закритий поперечний уламковий перелом крижової кістки, осаднена рана попереку за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням порожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала частково. Показала, що керує транспортними засобами із 2012 року. У її власності дійсно перебуває автомобіль марки "Маzda» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 . 04.10.2024 близько 20:10 год, вона поверталась з роботи керуючи вищевказаним автомобілем по вул. Енергетиків в м. Нетішин. Під`їхавши до перехрестя із проспектом Незалежності, вона зупинилась на червоний сигнал світлофору. Після увімкнення зеленого сигналу світлофору вона розпочала рух та повернула ліворуч на проспект Незалежності. Як попереду, так і позаду її автомобіля інших автомобілів не було. На вулиці було темно, видимість дороги була погана.

Звернувши ліворуч, на проспект Незалежності, вона зупинила автомобіль за 1-2 м. до пішохідного переходу щоб пересвідчитись у відсутності пішоходів та безпечності подальшого руху. Не помітивши нікого вона розпочала рух та приблизно через 5 м. наїхала на пішохода лівою передньою частиною керованого нею автомобіля.

Вона відразу зупинилась. Звідки взялась людина вона не зрозуміла, так як перед початком руху вона її не бачила. Можливо, стійка автомобіля завадила їй помітити пішохода на переході.

Вийшовши з автомобіля вона підійшла до потерпілої, яка лежала за пішохідним переходом на відстані близько 1 метр від нього та розмовляла з нею. Поруч з потерпілою лежав мобільний телефон в активному стані, потерпіла говорила з мамою.

В цей час до них підійшли сторонні люди, які викликали швидку та поліцію.

Коли швидка допомога госпіталізувала потерпілу, то з нею разом поїхав її брат. Пізніше він їй сказав, що чоловік потерпілої відмовився від отримання матеріальної допомоги.

На ранок вона хотіла навідати потерпілу у лікарні, однак її там вже не було. Взнавши адресу проживання потерпілої ОСОБА_4 , вона навідалась до неї додому, де також пропонувала допомогу та мирову угоду. На її пропозицію чоловік потерпілої став поводити себе агресивно та відмовився від грошової допомоги.

Вона щиро кається та визнає, що здійснила наїзд, однак вважає, що потерпіла також проявила необережність при переході дороги.

Вона жалкує, що так сталось, запевнила, що не мала наміру будь-кого збивати. Заявлений цивільний позов визнає частково, зазначає, що сума моральної шкоди, яку просить стягнути з неї потерпіла є для неї занадто великою. При прийнятті рішення щодо цивільного позову, просить врахувати наявність на її утриманні дитини з інвалідністю та її матеріальний стан.

Враховуючи необхідність використовувати автомобіль для того щоб забезпечити проходження лікування її малолітньої дитини, просила не позбавляти її водійських прав.

Допитана потерпіла ОСОБА_4 показала, що 04.10.2024 близько 20:10 год вона поверталась з роботи додому. Підійшовши до перехрестя із вулицею Енергетиків та проспектом Незалежності в м. Нетішин вона зупинилась та очікувала на зелений сигнал світлофора для пішохода. В цей час на вулиці вже була темна пора, тому світили ліхтарі вуличного освітлення. В цей час їй зателефонувала мати і вона розпочала з нею розмову. Коли засвітився зелений сигнал світлофора для пішоходів, вона розпочала рух через дорогу у середньому темпі. Дійшовши до третьої полоси вона побачила, що на неї наближається автомобіль. Вона лише встигла подумати6 «Куди він їде?», як її збив автомобіль. В результаті удару автомобіля вона впала на асфальтобетонне покриття дороги. Вона була в свідомості та пам`ятає як її доставили в лікарню. Після того як їй зашили рану та надавали медичну допомогу, вона поїхала додому, так як лікарі сказали, що нічого страшного у неї не сталось.

05 жовтня до неї додому приходила обвинувачена ОСОБА_6 та хотіла укласти з нею мирову угоду, оплативши вартість МРТ. При цьому намагалася перекласти на неї частину відповідальності за ДТП.

На дану пропозицію ні вона, ні її чоловік не погодились. ЇЇ стан погіршився, в результаті чого вона змушена була знову звертатись по медичну допомогу. З 07.10.2024 по 18.10.2024 вона перебувала в стаціонарі.

Обвинувачена ОСОБА_6 відшкодувала їй 6000,00 грн. моральної шкоди. При призначені міри покарання просила суд застосовувати найсуворіше покарання. Так як на її думку обвинувачена не розкаялась.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 04.10.2024 близько 20:10 год. він рухався на власному автомобілі марки «Citroen» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Енергетиків в м. Нетішин. Виїхавши на перехрестя із проспектом Незалежності, він повернув праворуч, де помітив автомобіль марки "Маzda» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв із увімкненим аварійним світлом. Автомобіль стояв за пішохідним переходом в лівій смузі руху, ближче до центру дороги. Він зупинився та вийшовши з автомобіля помітив, що позаду автомобіля марки "Маzda» моделі «6», з лівої сторони, в центрі дороги лежить жінка з тілесними ушкодженнями. Поруч з нею стояла інша жінка та намагалась надати допомогу.

Він приніс зі своєї машини поролон та підложив під голову потерпілої та викликав працівників поліції. Дочекавшись приїзду швидкої та поліції, він поїхав додому.

Як сталось ДТП він не бачив.

На дворі вже було темно, видимість дороги була не дуже доброю. Вуличне освітлення працювало. Проїзд перехрестя здійснювався регульованим світлом світлофора. Дорожнє покриття було мокре.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен окремо показали, що 04.10.2024, близько 20 год. 10 хв. спільно автомобілем, який належить ОСОБА_9 , поверталися із роботи додому. Рухаючись по вул. Енергетиків в м. Нетішин, Шепетівського району, Хмельницької області, вони зупинилися на червоний сигнал світлофора та в цей час побачили, що ліворуч від них, по просп. Незалежності в лівій смузі для руху в напрямку центру міста із увімкненою аварійною світловою сигналізацією стояв автомобіль марки «Маzda» моделі «6», д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль стояв за пішохідним переходом ближче до центру дороги. Позаду вказаного автомобіля лежала невідома жінка. ОСОБА_9 зупинив свій автомобіль за автомобілем марки «Маzda», тобто спереду нього та спільно із ОСОБА_10 вийшли із автомобіля. В якийсь момент перед їхнім автомобілем також зупинилось інше авто, із якого вийшов водій. Підійшовши до автомобіля марки «Маzda», вони побачили, що лобове скло автомобіля було розбите, жінка, що лежала на дорозі, була в стресовому стані та поруч із нею сиділа інша жінка, як вони зрозуміли - водій. При цьому жінка - водій розмовляла із потерпілою та намагалась надати їй допомогу. ОСОБА_9 запитав у жінки - водія чи вона здійснила виклик швидкої допомоги, на що вона відповіла, що ще не встигла, тоді він зі свого мобільного телефону зателефонував на спец, лінію «103» та здійснив виклик працівників ЕМД. Водій автомобіля, що зупинився перед ними здійснив виклик працівників поліції.

По приїзду на місце події працівників ЕМД та поліції вони направився до місця свого проживання.

Як відбувся сам наїзд вони не бачили, також не бачив яким був рух пішохода.

На дворі вже було темно, видимість дороги була не дуже доброю. Вуличне освітлення працювало. Проїзд перехрестя здійснювався регульованим світлом світлофора. Дорожнє покриття було мокре.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , показав що 04.10.2024, близько 20 год. він їхав на своєму автомобілі марки «Рено Меган 3», по просп. Незалежності, зі сторони центу в сторону вулиці Енергетиків. Дана проїжджа частина має по дві смуги в кожному напрямку. Він рухався по лівій смузі свого напрямку та під`їжджаючи до перехрестя з вул. Енергетиків почав перестроюватися на праву смугу руху, бо мав намір повернути праворуч. В цей момент він побачив, що автомобіль марки «Маzda» моделі «6», який повернув на просп. Незалежності від вулиці Енергетиків зі сторони ХАЕС, рухаючись йому на зустріч лівою стороною, збив жінку на пішохідному переході, яка йшла на третій смузі руху проїжджій частини, тобто по лівій смузі напрямку в сторону центру міста. З якої сторони йшла жінка він не помітив, він фактично побачив як жінку підкинуло від удару. Він відразу зупинився. Опустив скло, побачив, що водій автомобіля марки «Маzda» зупинила автомобіль та вийшла до жінки пішохода, яка лежала біля пішохідного переходу, бо її від удару відкинуло далі. Пересвідчившись, що пішоходу нададуть допомогу він поїхав далі.

На дворі вже було темно, видимість дороги була не дуже доброю. Вуличне освітлення працювало. Проїзд перехрестя здійснювався регульованим світлом світлофора. Яким було дорожнє покриття він не пам`ятає, однак вказав, що він не вмикав склоочисники на своєму автомобілі.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 показав, що 04.140.2024 ввечері близько 20:20 год. йому в двері подзвонила сусідка і сказала, що на світлофорі збили його жінку.

Викликавши таксі він поїхав в свій гараж, де взяв власне авто та поїхав в лікарню.

В лікарні його дружині надавали медичну допомогу, а саме: зашивали рану на голові, робили рентген, ставили крапельниці. В лікарню приїхав брат обвинуваченої ОСОБА_6 та запропонував оплатити лікування в обмін на відмову від звернення до поліції.

Він відмовився від такої пропозиції, так як не знав, які ушкодження отримала його дружина.

На ранок 05.10.2024 дружину відпустили додому, щоб вона мала змогу помити голову від крові, а потім прийшла на перев`язку.

Так як їх запевнили, що отримані ушкодження незначні, то вони, написавши заяву про відмову від лікування, пішли додому. Написання заяви було обов`язковою умовою щоб їх відпустили додому.

Додому до них прийшла ОСОБА_6 та запропонувала оплатити лікування. Він відмовився від її пропозиції і запропонував залишити їх житло, так як дружина почала нервувати і у неї почала боліти голова.

Через погіршення самопочуття вони знову прийшли в лікарню, де дружину госпіталізували. У неї виявили тріщину в черепі.

На даний час звичне життя, як його так і дружини змінилось. У дружини в голові кіста. Якщо вона з часом не розсмокчеться, то прийдеться робити дороговартісну операцію. Крім того вказав, що травма спини та голови буде відчуватись все життя. Зараз у дружини зменшений робочий день, що пов`язано з отриманими травмами.

Незалежно від визнання вини, винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджено письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що 10.10.2024 о 09:49:02 було зареєстровано кримінальне провадження №0001722 за ч.2 ст. 286 КК України, з якого вбачається, 0410.2024 близько 20 год 10 хв на перехресті вул. Енергетиків та проспекту Незалежності м. Нетішин Шепетівського району, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки та моделі «Маzdа 6» р.н. НОМЕР_1 , не врахувавши дорожні умови, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала регульований світлофором пішохідний перехід зліва на право відносно руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

(м.д.р. а.с.1)

Відповідно до рапорту від 04.10.2024 вбачається, що ОСОБА_8 повідомив на лінію «102» про наїзд на жінку на перехресті автомобілем марки «Маzdа » д.н.з. НОМЕР_1 .

При виїзді на місце події було встановлено, що водій ОСОБА_6 керуючи власним автомобілем марки «Маzdа » д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зіткнення із пішоходом ОСОБА_4 яка перетинала регульований світлофором пішохідний перехід.

(м.д.р. а.с.25)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 28.10.2024 року, з схемою та фототаблицею, вбачається, що оглядом являється перехрестя вул. Енергетиків та просп. Незалежності. Вказане перехрестя регулюється світлофорами, які розміщені як зі сторони вул. Енергетиків так і зі сторони просп. Незалежності, які регулюють рух пішоходів так і транспортних засобів.

Як зі сторони просп. Незалежності так і зі сторони вул. Енергетиків розташовані пішохідні переходи та наявні дорожні знаки 5.38.1 та 5.38.2

(м.д.р. а.с.33-41)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2024 із потерпілою ОСОБА_4 , який зафіксований за допомогою фото-фіксації, остання показала місце, де на неї було здійснено наїзд. Було визначено середній час (8,36 секунд), який пройшов з моменту виходу ОСОБА_4 на дорогу та визначено відстань (10,3м.) до місця наїзду який пройшла потерпіла.

(м.д.р. а.с.67-75)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2024 із ОСОБА_6 , який зафіксований за допомогою фото-фіксації, остання показала як вона здійснювала проїзд перехрестя вул. Енергетиків та просп. Незалежності. Експериментальним шляхом було вирахувано середній час (4,1сек) за який автомобіль ОСОБА_6 долав відстань (7,1 м) після відновлення руху до наїзду на ОСОБА_4 .

При співставленні швидкості руху пішохода та автомобіля було встановлено, що ОСОБА_6 мала чітко бачити ОСОБА_4 яка переходила дорогу.

(м.д.р. а.с.76-90)

Відповідно до протоколу огляду від 18.10.2024, вбачається що лобове скло та переднє ліве та праве скло не тоновані. На лівій боковій стороні бампера та лівому передньому крилі автомобіля наявні пошкодження у виді потертостей. Значних пошкоджень на автомобілі не виявлено.

(м.д.р. а.с.92-98)

Згідно висновку експерта №119 від 31.10.2024 вбачається, що у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми із забійною раною потиличної ділянки голови, забою правої лобної частки головного мозку, закритого перелому тім`яної кістки зліва поширенням на основу черепа, епідуральною гематомою лівої потиличної ділянки голови, геморагічним сфеноїдитом ліворуч, які за свої характером та кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в клінічному перебігу відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості; закритий поперечний уламковий перелом крижової кістки, осаднена рана попереку за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

(м.д.р. а.с.123-125)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-24/12741-ІТ від 28.10.2024 вбачається, що на момент огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Маzdа 6 » д.н.з. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та виконували свої конструктивні функції.

(м.д.р. а.с.131-135)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-24/12917-ІТ від 30.10.2024 вбачається, що повинні дії водія автомобіля «Маzdа 6» д.н.з. НОМЕР_1 , регламентувались нормативними вимогами п.2.3(б), 16.2, 10.1 Правил дорожнього руху.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, можливість запобігання даній дорожньо-транспортній пригоді для автомобіля «Маzdа 6» д.н.з. НОМЕР_1 , з технічної точки зору, визначалась односторонньою вольовою активністю щодо належного виконання з її боку нормативних вимог п.16.2, 10.1 Правил дорожнього руху.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, дії водія автомобіля «Маzdа 6» д.н.з. НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п.16.2, 10.1 Правил дорожнього руху сформували необхідні умови для виникнення події, і з точки зору, перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

(м.д.р. а.с.142-145)

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до практики, яка сформована Верховним Судом, для кваліфікації дій особи за ст. 286 КК судам слід виходити не лише з висновків експертів, в яких встановлено наявність причинного зв`язку між порушенням водієм правил дорожнього руху та наслідками, що настали, а із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування з огляду на особливості складу злочину, передбаченого у ст. 286 КК. Так, оцінці підлягає наявність технічної можливості у водія уникнути наслідків злочину та джерело створення аварійної ситуації (постанова Верховного Суду від 24.03.2020 у справі № 130/720/17 провадження № 51-2134км 19).

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті в редакції від 08 листопада 2024 року, та її дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення згідно ст.12 КК України, мотиви і причини його скоєння, наслідки, що настали, дані про особу ОСОБА_6 , а саме: те, що вона на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, її сімейний та матеріальний стан, відношення останньої до вчиненого та часткове відшкодування шкоди, яка нею спричинена потерпілій, думку потерпілої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає часткове відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні просила не застосовувати до неї додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки в неї на утриманні перебуває дитина з інвалідністю, яку необхідно возити в лікарню на процедури, а тому їй необхідно мати можливість керувати транспортним засобом.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується призначення/непризначення додаткового покарання є альтернативною, тобто, - законодавець дає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, - призначати чи не призначати додаткове покарання.

Так, суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами в даному випадку не є доцільним, адже на час скоєння злочину обвинувачена ОСОБА_6 не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, з моменту отримання водійського посвідчення, а саме, - з 2012 року, - жодного разу не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Окрім того, суд зважає на ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_6 самостійно виховує дитину з інвалідністю, а тому позбавлення прав керування транспортним засобом обвинувачену може негативно вплинути на процес лікування малолітньої дитини з інвалідністю.

Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судима, кримінальне правопорушення,- тяжкий злочин, - скоїла вперше, злочин скоєно з необережності, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання (кримінальне правопорушення не було скоєне в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи позицію сторони обвинувачення, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши їй покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням її від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, не призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, бо саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Процесуальні витрати на проведення експертиз становлять 4775,40 гривень які слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позивач ОСОБА_4 заявила позов до ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 суд уважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_6 на її користь - 350000,00 грн. моральної шкоди завданої її фізичним болем, душевними стражданнями в результаті заподіяння тілесних ушкоджень. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення суми стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 на 6000,00 грн. сплачених відповідачем під час судового розгляду.

Стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на її користь 12737,72 грн. матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю, яка складається з безпосередньо її витрат пов`язаних з придбанням необхідних ліків, препаратів, медичних обстежень та 636,89 грн. моральної шкоди завданої їй фізичним болем, душевними стражданнями в результаті заподіяння тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно полісу № 219323405 від 08.02.2024 цивільно-правова відповідальність відповідача (обвинуваченої) за шкоду, заподіяну майну була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» на суму 160000,00 грн., та за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - на суму 320000 грн., розмір франшизи -0 грн.

За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій чеків, витрати за шкоду заподіяну життю, здоров`ю позивача становлять 12737,72 грн.

Отже, на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням з ПАТ «НАСК «Оранта» на суму 12737,72 грн., що відповідає ліміту відповідальності страховика.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині моральної шкоди ОСОБА_4 зазначає, що злочинними діями обвинуваченої їй завдано моральної шкоди, яка виражається в душевних стражданнях, в зв`язку з протиправною поведінкою по відношенню до неї, фізичному болю із заподіяння їй тілесних ушкоджень та перебування, на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Це все в сукупності негативно відображається на її нервовій системі, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків з оточуючими.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, однак, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що ОСОБА_4 внаслідок вчинення обвинуваченою злочину зазнала моральних переживань, які були викликані фактом потрапляння у ДТП, що спричинило їй фізичний і психологічний дискомфорт. Вказані обставини свідчать про заподіяння їй з вини обвинуваченої моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 350000 грн. (триста п`ятдесят тисяч гривень).

У позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» 636,89 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, 5% від 12737,72 становить 636,89 грн. - сума на відшкодування моральної шкоди.

Оцінюючи доведеність вимог цивільного позивача про відшкодування моральної шкоди з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на суму 636,89 грн., суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в цій частині в повному розмірі.

У позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 350000,00 грн. моральної шкоди. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог дана сума становить 344000,00 грн.

Враховуючи характер та обсяг моральних переживань, які були викликані фактом потрапляння ОСОБА_4 у ДТП, що спричинило їй фізичний і психологічний дискомфорт, суд приходить до висновку, що з врахуванням вимог розумності, справедливості та виваженості, враховуючи вимоги ст. 1167 ЦК України, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 є підставними, обґрунтованими, але такими, що підлягають до задоволення частково. Суд вважає за доцільне задоволити стягнення моральної шкоди в розмірі 200000,00 гривень на користь ОСОБА_4 .

Разом з тим суд не приймає до уваги клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, про врахування її матеріального становища для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, так як це суперечить п.4 ст.1193 ЦК України.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 підлягає стягнення 20000,00 грн. коштів у рахунок відшкодування витрат потерпілої, понесених у зв`язку з наданням їй правової допомоги. Розмір витрат підтверджується наявними в матеріалах справи відповідним договором, який уклала потерпіла з адвокатом, актом виконаних робіт за цим договором, а також квитанцією про оплату послуг від 09.10.2024.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

За ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи ту обставину, що речові докази в розглядуваному кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки "Маzda» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 , не підлягає спеціальній конфіскації та підлягає поверненню обвинуваченій ОСОБА_6 , суд на підставі ч.4 ст.174 КПК України дійшов висновку про скасування арешту на це майно, накладеного ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2024 року (справа №688/4848/24).

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 369-371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

1. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 4775 (чотири тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "НАСК "Оранта" (02081 м. Київ вул. Здолбунівська, 7-Д) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 12737,72 грн. матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю та 636,89 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), 200000,00 грн. моральної шкоди та 20000,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 220000,00 (двісті двадцять тисяч) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- автомобіль марки "Маzda» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити останній як законній власниці.

- CD диск із записами з боді-камери залишити в матеріалах справи протягом всього часу їх зберігання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2024 року (справа №688/4848/24) на автомобіль марки "Маzda» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1