Справа № 640/3033/17
н/п 1-р/953/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові лист (клопотання) Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про уточнення вироку суду від 18.02.2019

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 від Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (далі Установа) до суду надійшов лист (клопотання), в якому заявник просить уточнити початок строку засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Лист (клопотання) мотивований тим, що в Установі відбуває покарання ОСОБА_3 , засуджений 18.02.2019 Київським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3, 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6, 9, 12, 13, ст. 70 ч. 1, 2 КК України до довічного позбавлення волі. Відповідно до вироку суду від 18.02.2019 рахувати початок строку з 26 жовтня 2016, а по протоколу затримання 27 жовтня 2016 року.

Установа та учасники судового провадження у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином. Від потерпілої ОСОБА_4 та її представника 04.02.2025 надійшла заява, в якій останні просили розглядати справу без їх участі.

Суд дослідив вказаний лист (клопотання) та дійшов висновку про повернення листа (клопотання) з таких підстав.

Суд встановив, що Київський районний суд м. Харкова вироком від 18.02.2019 у справі №640/3033/17 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень; https://reyestr.court.gov.ua/Review/79887509) ОСОБА_5 1993 року народження визнав невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 257 КК України та виправдала; у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України та виправдав. ОСОБА_6 1962 року народження визнав невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 257 КК України та виправдав; у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України та виправдав. ОСОБА_3 1996 року народження визнав невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 257 КК України та виправдав. ОСОБА_5 визнав винуватим за: ч.1 ст.263 КК України та призначив покарання у виді 5 років позбавленням волі, ч. 2 ст.263 КК України та призначив покарання у виді 1 року позбавленням волі, ч. 1 ст. 263-1 КК України та призначив покарання у виді 5 років позбавленням волі, ч. 1 ст. 199 КК України та призначив покарання у виді 4 років позбавленням волі ч. 2 ст. 186 КК України та призначив покарання у виді 4 років 6 місяців позбавленням волі, ч. 1 ст. 358 КК України та призначив покарання у виді 1 року обмеження волі, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначив покарання у виді 3 років 6 місяців позбавленням волі, ч. 4 ст. 187 КК України та призначив покарання у виді 13 років позбавленням волі з конфіскацією особистого майна, п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначив покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначив ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. ОСОБА_6 1962 року народження визнав винуватою за: ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначив покарання у виді 3 років 6 місяців позбавленням волі, ч. 4 ст. 187 КК України та призначив покарання у виді 10 років позбавленням волі з конфіскацією особистого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_6 покарання у виді 10 років позбавленням волі з конфіскацією особистого майна. ОСОБА_3 визнав винуватим за: ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначив покарання у виді 3 років 6 місяців позбавленням волі, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 13 років позбавленням волі з конфіскацією особистого майна, п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст.115 КК України та призначив покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначив ОСОБА_3 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Вирішив питання запобіжних заходів. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 26.10.2016 року з дня його фактичного затримання, як вказано в протоколі затримання особи (т. 4 а.с. 119-123). Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 26.10.2016 року з дня його фактичного затримання, як вказано в протоколі затримання особи (т. 4 а.с. 86-89). Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 26.10.2016 року з дня його фактичного затримання, як вказано в протоколі затримання особи (т. 4 а.с. 100-103).

Згідно з повідомленням кримінальної канцелярії Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2025 справа № 640/3033/17, н/п 1-кп/640/99/19, кримінальне провадження №0006023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 розглянута у суді апеляційної інстанції з постановленням вироку і станом на 30.01.2025 направлена до касаційної інстанції 20.09.2021 року та перебуває на розгляді у Верховному Суді.

Згідно з відкритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень станом на момент розгляду листа Установи Верховний Суд не ухвалив остаточного рішення у цій справі.

Відповідно до ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Згідно з ч. 2 ст. 380 КПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, ухвалою роз`яснює рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Крім цього, необхідно вказати, що зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту є його неясність, невизначеність.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Отже, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю або суперечністю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

Згідно з ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Аналізуючи зміст наведеної статті, вбачається, що описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення.

При вирішенні питання про виправлення описки чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, текст, що містить вирок Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2019 у справі № 640/3033/17 чітко та ясно викладений у доступній та зрозумілій формі, з посиланням на мотиви прийняття рішення та норми законодавства. Зокрема, резолютивна частина вироку суду від 18.02.2019 викладена чітко та двоякому тлумаченню не підлягає, а тому не підлягає роз`ясненню.

У листі (клопотанні) заявник ставить питання саме про уточнення початку строку відбування покарання, оскільки у вироку від 18.02.2019 зазначено з 26.10.2016 року з дня його фактичного затримання, як вказано в протоколі затримання особи, а по протоколу затримання 27.10.2016. Фактично ці доводи зводяться до питання щодо виправлення допущеної у вироку суду описки, а заявник просить саме про уточнення, що не відповідає вимогам ст. 380 КПК України.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи викладене та принцип диспозитивності, передбачений ст. 7, 26 КПК України, суд дійшов висновку, що лист (клопотання) Установи про уточнення вироку суду від 18.02.2019 підлягає поверненню заявнику, оскільки питання про виправлення описки заявником не порушувалось, а резолютивна частина вироку викладена зрозуміло (строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 26.10.2016 року).

При цьому у суду відсутня можливість перевірити наявність в судовому рішенні суду описки для вирішення питання щодо її виправлення (з власної ініціативи), оскільки, як вже зазначалося, матеріали справи № 640/3033/17 перебувають на розгляді у Верховному Суді, а також заявником до листа (клопотання) не додано протоколу затримання.

Також суд виходить із необхідності дотримання розумних строків (ст. 28 КПК України) під час вчинення процесуальних дій та обмеженість такого при розгляді клопотань в порядку, передбаченому ст. 537, 539 КПК України і відсутності матеріалів кримінального провадження та будь-яких доказів на підтвердження обставин, наведених Установою у листі.

При цьому повернення листа (клопотання) Установі не обмежує останню в праві звернутись з відповідним клопотанням до суду повторно після усунення обставин, що перешкоджали її розгляду (повернення матеріалів, надання доказів на підтвердження відповідних обставин).

Керуючись ст. 7, 26, 28, 279, 372, 379, 380 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" полковнику внутрішньої служби ОСОБА_7 лист (клопотання) про уточнення вироку суду від 18.02.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали складено 12.03.2025.

Суддя ОСОБА_8