Провадження № 1-в/734/1/25 Справа № 734/974/22
У х в а л а

іменем України

03 лютого 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Чернігівського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_5 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23 лютого 2023 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст.289, ч.3 ст.185, 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки,-

в с т а н о в и в :

До Козелецького районного суду Чернігівської області надійшло подання провідного інспектора Чернігівського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_5 про приведення вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2023 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону.

Подання мотивоване тим, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2023 року, Святовець був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.289 та ч.3 ст.185 КК України та йому було призначено покарання: по ч. 2 ст. 289 КК України - 5 роки позбавлення волі без конфіскації майна; по ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши 3 (три) роки іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно якого ст.51КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Посилаючись на положення ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, орган пробації просить привести вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2023 року у відповідності до вимог Закону № 3886-ІХ.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд подання й його відсутності. Заявлені вимоги підтримує.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подання органу пробації. Вважав за необхідне звільнити засудженого від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України до визначної судом міри покарання зі звільненням від його відбуття з випробування на 3 рік з покладеними судом обов`язками та виключити посилання на призначення покарання згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України.

Засуджений в судовому засіданні просив задовольнити подання органу пробації.

Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали, додані до подання, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст.537 цього Кодексу.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено у новій редакції та встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на момент вчинення діяння 2023 рік, становило 2684,00 грн.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 виклала правовий висновок, що вказана у Законі № 3886-IX зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на момент його вчинення.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексуУкраїни за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області 23 лютого 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: по ч. 2 ст. 289 КК України - 5 роки позбавлення волі без конфіскації майна; по ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши 3 (три) роки іспитового строку. На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набрав законної сили 28.03.2023, надійшов на виконання до органу пробації 30.03.2023, засуджений взятий на облік органом пробації 03.04.2023.

Згідно вироку суду ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України за те, що він близько 19 години 04 березня 2022 року, за попередньою змовою з ОСОБА_6 діючи умисно, незаконно, всупереч волі володільця транспортного засобу, зі сторони городу зайшли на територію господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою власної фізичної сили зняли віконні грати з вікна будинку та використовуючи викрутку, шляхом віджиму відкрили металопластикове вікно та потрапили в середину житлового будинку, що використовувався для зберігання мотоциклу, звідки викотили мотоцикл марки Foxwell моделі Sokil, червоного кольору, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 14675 грн., який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить потерпілому ОСОБА_7 , та відкотили його за межі господарства, таким чином здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки Foxwell моделі Sokil, червоного кольору, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 , матеріальних збитків на загальну суму 14675 грн.

Також, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України за те, що він близько 19 години 04 березня 2022 року, перебуваючи в середині житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, тому він діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, викрав шурупокрут Арсенал Ш-600 вартістю 383 грн. 18 коп., та сувенірну запальничку у вигляді револьвера жовтувато-чорного кольору в коробці, на якій мався напис «The U.S.Colt.36 caliber model 1851 Navy revolver» вартістю 260 грн. В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 643 грн. коп.

Отже, діяння за ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого засуджено ОСОБА_4 перестало бути кримінально караним.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та на підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання, призначеного вироком за ч. 3 ст. 185 КК України, за діяння, караність якого законом усунена.

Разом із цим, вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.02.2023 ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки поглинулось покаранням призначеним за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.289 КК України не підпадають під декриміналізацію та дію ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, суд вважає необхідним привести вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.02.2023 у відповідність до вимог КК України.

Таким чином, після звільнення ОСОБА_4 від покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, його слід вважати таким, що засуджений вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.02.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 три роки із покладеними на нього вироком суду обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Окрім того, із вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.02.2023 слід виключити посилання на призначення ОСОБА_4 покарання з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки застосування цих норм, у даному випадку, буде суперечити вимогам КК України.

На підставі ст. ст. 3, 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

подання провідного інспектора Чернігівського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_5 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством стосовно засудженого ОСОБА_4 , задовольнити.

ОСОБА_4 , засудженого вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років звільнити від призначеного судом покарання за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області 23 лютого 2023 року привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та продовженням виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, визначених вироком суду.

Виключити з вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2023 року посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України в частині признання покарання ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя