ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/861/25 Справа № 209/1008/24 Суддя у 1-й інстанції - Багбай Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000031, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта вища, не працює, має малолітнього сина, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 19 травня 2023 року Дніпровським райсудом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України і призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року у вигляді у вигляді 1 місяця обмеження волі і остаточно визначено до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років 1 місяця обмеження волі.

При обставинах встановлених місцевим судом, згідно судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 209/3480/18 від 22 листопада 2018 року ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_9 .

Однак, ОСОБА_4 , якому було відомо про обов`язковість виконання зазначеного рішення суду, будучи попередженим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання малолітнього сина.

Так, ОСОБА_4 будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання сина, тобто маючи прямий злочинний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання малолітнього сина, у період часу з 01 липня 2023 року по 31 січня 2024 року включно, аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачував, будь-якої допомоги на утримання сина у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні сина не брав та станом на 31 січня 2024 року, згідно з довідкою про заборгованість з аліментів, виданою Дніпровським ВДВС у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 23915 гривень 50 копійок.

Таким чином, у період часу з 01 липня 2023 року по 31 січня 2024 року ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 19 травня 2023 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 7 місяців відповідних платежів, а саме у розмірі 23915 гривень 50 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати установлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

В апеляції:

- ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що, 20 та 21 лютого 2024 року, тобто під час повідомлення його про підозру, а також коли він перебував у відділенні поліції та прокуратурі його захисник був відсутній, що підтверджується журналами реєстрації відвідувачів зазначених органів.

Також зазначає, що всі обставини, які викладені у вироку не відповідають дійсності, оскільки адвоката ОСОБА_7 в нього не було, йому не було роз`яснено права підозрюваного, а також права обвинуваченого при розгляді обвинувального акту у спрощеному порядку.

Крім цього наголошує, що дізнавачем та прокурором порушені вимоги ст. 302 КПК України, оскільки під час написання заяви про визнання вини був відсутній адвокат, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачений також звертає увагу, що в порушення вимог ч. 5 ст. 301 КПК України, йому не було вручено копії матеріалів кримінального провадження.

Вислухавши учасників судового провадження, обвинуваченого, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, його захисника, який спочатку не підтримував апеляційну скаргу, однак в судових дебатах залишив вирішення даного питання на розсуд суду, а також думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За вимогами ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Так, в матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_4 від 21 лютого 2024 року про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (том 1, арк. 11-12).

За змістом цієї заяви, обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі незгоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вказана заява обвинуваченого ОСОБА_4 засвідчена його особистим підписом, а також підписом захисника ОСОБА_7 .

Тобто, обвинувачений ОСОБА_4 був достеменно обізнаний з порядком на наслідками розгляду обвинувального акту в спрощеному порядку, а також з умовами та порядком оскарження прийнятого судом рішення за наслідками такого розгляду.

Крім того, відповідно до наявного в матеріалах справи повідомлення ОСОБА_4 про підозру від 20 лютого 2024 року (том 2, арк. 168-171), ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру в тому числі за участі захисника ОСОБА_7 , якого було призначено на підставі постанови дізнавача від 20 лютого 2024 року.

На підтвердження цих фактів, захисник ОСОБА_7 безпосередньо в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив, що був призначений на підставі доручення дізнавача та безпосередньо був присутній та надавав правову допомогу ОСОБА_4 як під час повідомлення останнього про підозру 20 лютого 2024 року, так і під час складання заяви про згоду з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Тобто, посилання обвинуваченого ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на протиправний розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції без його участі не є порушенням закону, адже останній погодився на порядок спрощеного судового розгляду та обмеженням права на оскарження судового рішення з підстав розгляду кримінального провадження за його відсутності.

Також, з огляду на наведені вище встановлені обставини, не є прийнятними посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що під час повідомлення його про підозру, а також під час написання заяви про визнання вини, в нього був відсутній захисник.

При цьому також не є прийнятними зауваження обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що під час повідомлення його про підозру, а також коли він перебував у відділенні поліції та прокуратурі його захисник був відсутній, що підтверджується журналами реєстрації відвідувачів зазначених органів, з огляду на таке.

Як пояснив в судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , що не спростовується матеріалами справи, процес вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 відбувався в коридорі відділення поліції, до перетину контрольно-пропускного пункту, а тому відповідна реєстрація в журналі реєстрації відвідувачів, не проводилася.

Що стосується складання заяви щодо беззаперечного визнання винуватості та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку, то з пояснень захисника слідує, що ця дія відбувалася в приміщенні будівлі прокуратури без необхідності реєстрації.

Підстав ставити під сумнів пояснення захисника ОСОБА_7 не встановлено, оскільки його пояснення узгоджуються з наявними в матеріалах справи процесуальними документами.

Таким чином встановлено, що захисник ОСОБА_7 був присутнім під час проведення усіх процесуальних дій за участі ОСОБА_4 , зокрема під час повідомлення останнього про підозру, а також під час складання за засвідчення заяви на щодо беззаперечного визнання винуватості та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку, що підтверджується відповідними підписами захисника в цих процесуальних документах.

Таким чином, єдині доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 щодо порушення його права на захист під час повідомлення його про підозру та під час складання заяви про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, не знайшли свого підтвердження.

Також не є прийнятними зауваження обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що йому не було вручено копії матеріалів кримінального провадження, оскільки дана обставина спростовується наявною в матеріалах справи розпискою обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та матеріалів досудового розслідування від 21 лютого 2024 року (том 1, арк. 9).

Враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 оскаржує в тому числі розгляд провадження за відсутності учасників судового провадження, то за приписами зазначено вище статті, такі обставини не підлягають оскарженню.

Інших доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі, які б слугували підставою для скасування вироку суду, обвинуваченим не наведено, а отже вирок суду, першої інстанції за своїм змістом відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 за наведених в ній мотивів, задоволенню не підлягають, а тому вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000031, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3