Справа № 953/2329/25
н/п 1-кс/953/2010/25
"13" березня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,
представника третьої особи адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
Допитана як потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що їй на праві власності належав автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який вона мала намір відчужити. Вказаний автомобіль вона передала ОСОБА_8 для подальшої його реалізації, однак наразі місцезнаходження транспортного засобу невідоме, грошові кошти за відчуження автомобіль вона не отримала.
Допитаний під час досудового розслідування як свідок ОСОБА_9 повідомив, що він замовив з США автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 ». У подальшому він разом зі своєю дружиною вирішили відчужити вказаний автомобіль. Вказаний транспортний засіб він за згодою з дружини передали ОСОБА_8 для вчинення дій, пов`язаних з реалізацією транспортного засобу.
Слідчий зазначає, що на теперішній час відповідно до інформації з бази НАІС автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 » зареєстрований за ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у ТСЦ 8046.
04 березня 2025 року вищевказаний транспортний засіб був оголошений у розшук.
Допитаний як свідок ОСОБА_10 повідомила, що вона придбала у ОСОБА_11 автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 » на підставі договору купівлі-продажу за 69 000 доларів США.
Допитаний як свідок ОСОБА_11 повідомив, що він придбав у свого знайомого ОСОБА_8 автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 » на підставі договору купівлі-продажу за 69 000 доларів США.
11 березня 2025 року у період часу з 10 години 56 хвилин до 12 години 26 хвилин за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, Бориспільське шосе, 28-км поблизу АЗС «Socar» проведений огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ від автомобілю «Porsche Cayman», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені під час проведення огляду місця події автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, а також з метою призначення у подальшому судових експертиз, висновки яких будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та будуть використані як докази під час судового розгляду, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_10 придбала автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_11 ОСОБА_10 є добросовісним набувачем.
Представник третьої особи адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене 11 березня 2025 року під час огляду місця події майно.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу огляду місця події від 11 березня 2025 року вбачається, що за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, Бориспільське шосе, 28-км поблизу АЗС «Socar», проведений огляд місця події, під час якого було оглянуто та вилучено: автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ від автомобілю «Porsche Cayman», державний номерний знак НОМЕР_2 .
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положеннями ст. 64-2 КПК України встановлено, що третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, зберегло на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Крім того, при прийнятті рішення, слідчий суддя враховує положення ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також положення, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.
Слідчий суддя зауважує, що питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна входить до дискреційних повноважень органу досудового розслідування у визначених законодавством межах та відповідно до положень Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 11 березня 2025 року під час огляду місця події майно, а саме:
- автомобіль марки «PORSСHE», моделі «718 CAYMAN», серія «S», VIN номер ТЗ - НОМЕР_1 », синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;
- ключ від автомобілю «Porsche Cayman», державний номерний знак НОМЕР_2
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 14 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1