провадження № 1-кп/361/702/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000572 від 24.02.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пагурці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно працюючого монтажником ТОВ «ОРМІ Україна», не інваліда, не депутата, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раднішого не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2023 року, близько о 19 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Сергія Москаленка в м. Бровари Київської області, в напрямку від вул. Олімпійська до вул. Володимира Великого, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху України), яким передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі». Продовжуючи свій рух, під час з`їзду з проїзної частини вулиці Сергія Москаленка на прилеглу територію будинку за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Сергія Москаленка, буд. 25/1, ОСОБА_5 не надав дорогу пішоходу, який рухався по вулиці Сергія Москаленка та перетинав заїзд до прилеглої території зправа наліво відносно напрямку з`їзду автомобіля, чим порушив п. 10.2. Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що: «виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає». В результаті таких порушень положень ПДР ОСОБА_5 допустив наїзд правою передньою боковою частиною керованого ним автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді розлитого синця та підшкірної гематоми в області лівого плечового суглобу та лівого плеча, закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки. Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. б) п. 2.3 та п. 10.2. Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії, ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений допитаний у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. ОСОБА_5 показав, що 04.02.2023 у вечірню пору доби діти попросили його підвезти їх на автобус. Зауважив, що він був тверезий. При заїзді на парковку, яка розташована по вул. Москаленка в м. Бровари на невеликій швидкості, приблизно 5 км/год, він відчув сильний удар в лобове скло і зупинився. Зазначив, що на вулиці було темно, а жодного освітлення дороги не було. Жодних пішоходів на вулиці не було. Зупинившись, він побачив, що на відстані трьох метрів від автомобіля на асфальті лежала людина і трималась за руку. Після цього він вийшов з машини та намагався надати допомогу потерпілому ОСОБА_6 щоб той підвівся, а потім повіз його у лікарню. Завдану потерпілому шкоду він не відшкодував.

Судом під час судового розгляду було досліджено ряд письмових доказів, здійснено допит потерпілого, допит свідків події та вивчено характеризуючи дані обвинуваченого, що в сукупності є належними, допустимими доказами та такими, що не суперечать один одному.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що він у вечірню пору доби 04.02.2023 йшов по тротуару по вулиці С. Москаленка в місті Бровари, переходячи дорогу на виїзді з парковки, переконався, що жодного автомобіля на проїжджій частині не було. Однак, коли він переходив дорогу, то раптово побачив світло фар і відчув удар. Автомобіль провіз його на капоті кілька метрів, а потім він впав на асфальт. Після чого, піднявшись відчув різкий біль в районі лівого плеча. Надалі він побачив, автомобіль ВАЗ 2109, у якого було розбите лобове скло. Водієм цього авто був ОСОБА_5 , який вийшов з машини та згодився повезти його у лікарню, де лікарі констатували перелом кістки. Крім водія на місці події була дружина потерпілого та пасажири з автомобіля ОСОБА_5 . Потерпілий наголосив, що отримана ним внаслідок ДТП травма руки негативно вплинула на якість його буденного життя та завдала йому моральних страждань. Водій вибачення у нього не просив та завдану шкоду не відшкодував, хоча він намагався з ним домовитись та примиритись.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона є дружиною потерпілого і 04.02.2023 ввечері йшла по вулиці С. Москаленка в місті Бровари на зустріч з ним. Вона пояснила, що побачила скупчення людей на дорозі, серед яких був її чоловік, який лежав на асфальті і тримався за ліве плече, однак моменту наїзду автомобіля на потерпілого вона не бачила, хто сидів за кермом також не бачила. На місці події був ОСОБА_5 , який повіз її та її чоловіка до лікарні та ще двоє людей, які, як вона зрозуміла, були пасажирами обвинуваченого. Ці люди, крім водія, потім пішли з місця ДТП. Свідок зауважила, що в автомобілі обвинуваченого було пошкоджено лобове скло.

Свідок ОСОБА_8 допитана у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 є її батьком. В день, коли сталася аварія за участю її батька та потерпілого вона була пасажиркою автомобіля, яким керував ОСОБА_5 . На момент ДТП швидкість авто була невелика. Ця подія сталася у вечірню пору доби, було темно, конкретної дати та адреси не пам`ятає. Свідок зазначила, що самого моменту наїзду вона не бачила, однак відчула зіткнення автомобіля з перешкодою. Після цього їх авто зупинилось, вийшовши з машини вона побачила потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на асфальті, а її батько підійшов до нього та намагався надати йому допомогу.

В ході судового слідства не встановлено підстав, через які потерпілий та свідки могли дати неправдиві свідчення та оговорювати обвинуваченого. Показання свідків та потерпілого узгоджуються між собою та підтверджують, як подію вчиненого кримінального правопорушення, так і вину ОСОБА_5 у його вчиненні.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та решта фактичних обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні також підтверджуються дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди на вулиці с. Москаленка, 25/1, м. Бровари, Київська обл. від 04.03.2023, схемою до нього та ілюстративною таблицею (а.с. 48-57) Відповідно до цього документу дорожнє покриття було сухе та на місці ДТП був наявний дорожній знак обмеження швидкості до 20 км/год.;

- протоколом огляду автомобіля марки ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_1 від 04.03.2023, та ілюстративною таблицею (а.с. 59-64). Згідно з протоколом у вказаного автомобіля було виявлено пошкодження, а саме розбите лобове скло з правої сторони, що повністю узгоджується з показаннями свідків та потерпілого.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 25.10.2023 та схема і фототаблиця до нього (а.с.72-86) зафіксована дистанція з якої обвинувачений міг виявити пішохода;

- висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_5 на стан сп`яніння від 04.02.2023. Відповідно до цього висновку у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено;

- висновком судово-медичної експертизи по обстеженню ОСОБА_6 №52 від 28.02.2023 (а.с. 91-92). Відповідно до цього висновку ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді розлитого синця та підшкірної гематоми в області лівого плечового суглобу та лівого плеча, закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки. Тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо при ДТП (зіткнення автомобіля з пішоходом) та в строк 04.02.2023 та відносяться до категорії тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я);

- висновком судової інженерно-технічної експертизи №19/111/12-1/37055 від 23.06.2023 (а.с.68-71). У цьому висновку зазначено, що система робочого гальма автомобіля марки ВАЗ-2109 р.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Рульове керування автомобіля марки ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено. Елементи підвіскі автомобіля марки ВАЗ-2109 р.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено.

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/57924-ІТ від 27.10.2023 (а.с.88-90). У висновку вказано, що в даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, водій автомобіля ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом виконання вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України. в даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, за умов викладених у постанові, в діях водія автомобіля ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, суд з`ясував, що обвинувачений не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вважає, що письмові докази, складені на стадії досудового слідства з недоліками, однак не конкретизує, якими саме. Натомість, в своїх показаннях, наданих в судовому засіданні, обвинувачений фактично підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті. Твердження обвинуваченого, що у дорожній обстановці він внаслідок відсутності елементів дорожнього освітлення не міг побачити пішохода і вчасно загальмувати спростовуються висновками інженерно-технічної та інженерно-транспортної експертиз, які наведені судом вище та на переконання суду є належними, допустимими та достовірними доказами. Відтак, по суті суд розцінює невизнання обвинуваченим вини, як його намагання безпідставно уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним діяння.

Дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та поза розумним сумнівом.

За роз`ясненнями, що містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, а також ставлення особи до вчиненого та до потерпілої сторони.

При призначені покарання суд враховує що ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативних характеристик не має, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та думку потерпілого, який погодився з прокурором, що обвинуваченого слід покарати за вчинене кримінальне правопорушення. Суд бере до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення ним злочину, а саме, що обвинувачений не відшкодував потерпілому шкоду і навіть не вибачився перед ним за те, що заподіяв йому травму. Проте, судом враховується, що ОСОБА_5 відвіз потерпілого до лікарні, де йому надали медичну допомогу. Враховуючи наведені обставини суд погоджується з думкою прокурора про можливість призначення покарання у виді обмеження волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, однак вважає, що строк такого покарання повинен бути два роки, а не один, як просив прокурор, оскільки ОСОБА_5 не лише не компенсував потерпілому шкоду, а й не ставиться критично до вчиненого ним кримінального правопорушення. Відтак, саме визначений судом розмір покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, беручи до уваги те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України у світлі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ОСОБА_5 є не судимим, офіційно працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та має постійне місце проживання, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину та обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про те, що його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, а тому слід призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Отже, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік, який є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., виходячи з того, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, суди при постановленні вироку повинні обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового. При цьому треба мати на увазі, що додаткові покарання можуть приєднуватися до будь-яких видів основного покарання, передбачених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.

Так, санкцією ч.1 ст.286 КК України, окрім основних видів покарання у виді: штрафу, виправних робіт, арешту, обмеження волі, передбачено й обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, яке також слід застосувати до обвинуваченого за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Відтак, з огляду на з`ясовані вище обставини, суд дійшов висновку про те, що до обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України слід також застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки, оскільки таке покарання буде достатнє для досягнення цілей, визначених у ч. 2 ст. 65 КК України.

Стосовно процесуальних витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Відтак, витрати: в сумі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень 00 копійок за проведення судової інженерно- технічної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/30842-ІТ від 23 06.2023; в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять)гривень 00 копійок за проведення судової інженерно- транспортної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/57924-ІТ від 27.10.2023 підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два)роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів: в сумі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень 00 копійок за проведення судової інженерно- технічної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/30842-ІТ від 23 06.2023; в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять)гривень 00 копійок за проведення судової інженерно- транспортної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/57924-ІТ від 27.10.2023.

Речові докази:

автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернутий власнику на відповідальне зберігання, залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1