Справа №760/9064/25 1-кс/760/5183/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування №0001292, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грубське Коростишівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

З матеріалів клопотання вбачається, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001292, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно з березня 2022 року громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює фактичну організацію та контроль за діяльністю російських суб`єктів господарювання на тимчасово окупованій території з метою завдання шкоди України, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

З метою реалізації злочинного умислу, переслідуючи корисливі мотиви, громадянин України ОСОБА_5 розпочав забезпечення господарської діяльності, зареєстрованих на тимчасово окупованій території, підконтрольних суб`єктів господарювання з метою завдання шкоди України, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Зокрема, встановлено, що 31.03.2015 на тимчасово окупованій території АР Крим зареєстровано суб`єкт господарювання - «ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «ЮРАЯ» (далі - ООО «ЮРАЯ»), ОГРН 290, а саме за адресою: «Республика Крым, г. Феодосия, пер. 30-й стрелковый дивизии, д. 12». Статутний капітал становить 4 267 716 російських рублів. Засновником та учасником вказаного російського суб`єкта господарювання зазначений ОСОБА_5 (ИНН НОМЕР_5), з часткою статутного капіталу 4 267 716 російських рублів (100% статутного капіталу). Директором вказаного суб`єкту підприємницької діяльності з 04.01.2022 є громадянка рф ОСОБА_7 (ИНН НОМЕР_2).

Крім того, встановлено, що 15.02.2018 ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, в органах влади російської федерації, зокрема в «Межрайонной инспекции Федеральной налоговой службы №9 по республике Крым», адрес регистрирующего органа: Крым Респ., Симферопль г., им. Матэ Залки ул, д.1/9, зареєструвався як суб`єкт господарювання - «Индивидуальный предприниматель « ОСОБА_5 » (далі - ИП «ОСОБА_5»), ОГРНИП НОМЕР_6, ИНН НОМЕР_5, з основним видом діяльності: оренда та управління приватним або орендованим нежилим нерухомим майном.

Так, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , здійснюючи повний та всебічний контроль над господарською діяльністю російських суб`єктів господарювання «ООО «ЮРАЯ» та ИП « ОСОБА_5 » на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Феодосія у період з березня 2022 року по теперішній час здійснює господарську діяльність та взаєморозрахунки з суб`єктами господарювання російської федерації та органами влади держави-агресора.

При цьому, встановлено, що у період з 2022 по 2024 роки контрагентами у господарській діяльності російських суб`єктів господарювання ООО «ЮРАЯ» та ИП « ОСОБА_5 » серед інших виступали російські компанії (здійснюючи відповідні платежі та взаєморозрахунки за поставлені товари та послуги, а також передачі відповідних матеріальних ресурсів та інших активів). Так, згідно договору від 15.05.2018 №16, укладеного з адміністрацією м. Феодосія, «ИП ОСОБА_5 » орендує 6 055 кв. м. (протяжність берегової лінії 283 м.) за адресою: АДРЕСА_3 у адміністрації м. Феодосія терміном до 14.05.2025, на підставі заяви «ИП ОСОБА_5 », яка була подана громадянкою російської федерації ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженка м. Корсунь - Шевченківський Черкаської області; РНОКПП РФ НОМЕР_2 , паспорт рф « НОМЕР_3 » від 10.10.2015, СНИЛС НОМЕР_7) за дорученням ОСОБА_5 .

Водночас, у вказаний період часу російські суб`єкти господарювання «ООО «ЮРАЯ» та ИП « ОСОБА_5 » здійснювали передачу активів представникам держави-агресора (державному сектору), зокрема податкові платежі до «Межрайонной инспекции Федеральной налоговой службы № 9 по республике Крым та Межрайонной инспекции Федеральной налоговой службы № 4 по республики Крым».

При цьому, у вказаний період часу, російські суб`єкти господарювання «ООО «ЮРАЯ» та ИП « ОСОБА_5 », здійснюючи свою господарську діяльність на тимчасово окупованій території, надавали послуги приватному та державному секторам економіки російської федерації, зі сплатою відповідних платежів в бюджетну систему держави-агресора.

Разом з тим, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 у вказаний період часу (зокрема у 2024 році), перебуваючи на території України, за допомогою додатків та месенджерів на мобільних та комп`ютерних пристроях, здійснював організаційно-розпорядчі, адміністративно-фінансові функції та заходи щодо діяльності підконтрольних йому російських суб`єктів господарювання «ООО «ЮРАЯ» та ИП « ОСОБА_5 » на тимчасово окупованій території.

Так, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що у вказаний період часу, з метою реалізації злочинного умислу, громадянин України ОСОБА_5 , за допомогою додатків та месенджерів на мобільних та комп`ютерних пристроях, надавав вказівки, в яких зазначалися поставлені задачі, їх виконання, строки виконання громадянці рф ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних формувань російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних формувань рф про вторгнення на територію суверенної України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зф рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

Так, з метою відсічі військовій агресії, Указом Президента України ОСОБА_8 № 64/2022 від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

ОСОБА_5 , являючись громадянином України, у невстановлений час, але не пізніше березня 2024 року, достеменно знаючи, що російська федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022, з російською федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, розуміючи, що подальше ведення господарської діяльності російських суб`єктів господарювання «ООО «ЮРАЯ» та ИП « ОСОБА_5 » на тимчасово окупованій території з підприємствами-резидентами російської федерації являється протиправним, маючи на меті продовжити отримувати прибуток, прийняв добровільне рішення про надання допомоги (здійснювати пособництво) представникам держави-агресора шляхом організації процесу постачання (передачі) активів підприємством-резидентом держави-агресора, а саме «ООО «ЮРАЯ» та ИП « ОСОБА_5 », які в свою чергу мають фінансово-господарські відносини з підприємствами приватного сектору економіки російської федерації, а також сплачуючи платежі в бюджетну систему держави-агресора.

Встановлено, що у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 під керівництвом громадянина України ОСОБА_5 , «ООО «ЮРАЯ» за результатами проведення господарської діяльності здійснено податкові платежі на суми: 22 068,08 руб. «земельный налог» на счет «Управления Федерального казначейства по Тульской области (Межрегиональная инспекция Федеральной налоговой службы по управлению долгом)», 943,56 руб. «перечисление средств по ИД N 82023/19/54840 от 15/05/2019, выданному ГУФССП России по Республике Крым и г. Севастополю, ОСП по г. Феодосии по делу N 45597/19/82023-ИП Взыскатель ОСП по г. Феодосия УФССП России по Республике Крым и г. Севастополю» на счет «УФК по Республике Крым (ОСП по г. Феодосии Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Республике Крым и г. Севастополю л/с 05751А92950)»

В свою чергу встановлено, що з 01.01.2023 по 31.12.2023 під керівництвом громадянина України ОСОБА_5 » ООО «ЮРАЯ» за результатами проведення господарської діяльності здійснено податкові платежі на суми: 330 310, 97 руб. «оплата за патенты, оплата за ндфл и страховые взносы за сотрудников, оплата за налоги» на счет «Казначейства России (ФНС России)», 281 121,61 руб. «ндфл, страховые взносы» на счет «Управления Федерального казначейства по Республике Крым (Межрайонная ИФНС России № 4 по Республике Крым)», 2 542 747,34 руб. «оплата за размещение НТО» (пляж) на счет «УФК по Республике Крым (Администрация города Феодосии Республики Крым)», 1 694,54 руб. «взносы на обязательное страхование от несчастных случаев» на счет «УФК по Республике Крым (ГУ-региональное отделение ФСС РФ по Республике Крым», 4 383,79 руб. «перечисление средств по ИД N 01-03-276/10 от 17/10/2022, выданному ГУФССП России по Республике Крым и г. Севастополю, ОСП по г. Феодосии по делуN 71767/22/82023-ИП Взыскатель Административная комиссия» на счет «УФК по Республике Крым (ОСП по г. Феодосии Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Республике Крым и г. Севастополю)», 309 811,20 руб. «оплата за дезинсекцию и дератизацию, проведение лабораторных исследований» на счет «УФК по Республике Крым/ФБУЗ "ЦГиЭ в Республике Крым и городе федерального значения Севастополе"» (Роспотребнадзор), 2 585, 39 руб. «оплата страхового взноса от несчастных случаев» на счет «УФК по РК (Отделение Фонда пенсионного и социального страхования РФ по РК)».

Тим самим, громадянин України ОСОБА_5 передав матеріальні ресурси та активи державі-агресору, достеменно розуміючи, що з цих податків формується військовий бюджет країни агресора, який використовується у збройній агресії проти України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні пособництва державі-агресору, а саме вчинення громадянами України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

03.04.2025 громадянина ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

За встановленими під час досудового розслідування обставинами, 03.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені всі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали йому відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; може вчинити інший злочин, тим самим створивши умови для його переховування від органів досудового слідства та суду, що унеможливить здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи та альтернативні застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків та відсутність доказів. Вказував, на незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , його похилий вік, що не дозволяє йому утримуватись в слідчому ізоляторі.

Окрім того, ОСОБА_9 , громадянин України, начальник відділення військової частини НОМЕР_4 , заявив про готовність взяти ОСОБА_5 на особисту поруку, зобов`язавшись при цьому доставляти підозрюваного до органу досудового розслідування, суду на першу вимогу.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001292 вбачається, що 09.12.2024 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

03.04.2025 громадянина ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та обґрунтованість щодо їх існування, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені всі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; може вчинити інший злочин, тим самим створивши умови для переховування від органів досудового слідства та суду, що унеможливить здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчиненого підозрюваного кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, вимоги КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, стороною захисту не спростовано висновки суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у тому числі, у виді особистої поруки.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час судового розгляду, згідно вимог КПК України, будуть встановлюватись під час досудового розслідування та судового розгляду по суті.

Перебування України в умовах воєнного стану, фактичні обставини провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, необхідність забезпечення його належної процесуальної поведінки, тяжкість та суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, також дають підстави вважати, що застосування альтернативних запобіжних заходів є неможливими для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.09.2024.

На підставі ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, не визначає розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Разом з тим, враховуючи стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_10 , його вік, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу керівництва Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на забезпечення підозрюваному ОСОБА_5 можливості отримання спеціалізованої медичної допомоги у закладах охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, включно із екстреною госпіталізацією у заклади охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, які не входять до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та міжрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Керуючись ст.ст.131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14 години 20 хвилин 03 квітня 2025 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 14 годині 20 хвилин 01 червня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1