Дата документу 16.12.2024 Справа № 337/5792/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5792/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1137/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисково Горьковської області рф, громадянина України, українця, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу послався на наявність ризиків, які зазначені в попередніх ухвалах суду, які фактично за своїм змістом є ідентичними за виключенням часу їх ухвалення.

Зазначає, що прокурором подано до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу без надання суду і стороні захисту копії матеріалів, якими обґрунтовується доводи його клопотання.

Звертає увагу на те, що судом систематично не враховується дані стосовно стану здоров`я обвинуваченого, наявності в нього на утриманні матері, яка є особою похилого віку та страждає рядом хронічних хвороб, ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, характеризується позитивно.

Крім того, зауважує, що обвинувачення ґрунтується виключно на показах ОСОБА_9 , проте, свідків кримінального правопорушення та висновків судових експертиз, які б вказували на причетність ОСОБА_8 не встановлено, в судовому засіданні досліджені матеріали, які вказують, що кримінальне провадження в частині збору та створення доказів мають ознаки фальсифікації.

Вказує, що обвинувачений разом з заявниками, досить тривалий час перебували у відділі поліції до моменту повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, і подальшого внесення цих відомостей до ЄРДР, під час судового засідання були надані письмові докази участі 18 липня 2024 року учасників слідчих дій в один і той же час, які проводились різними слідчими в різних службових кабінетах.

Вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України суттєво зменшились, а сукупний аналіз цих доказів вказує на хибність обвинувачення.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що у суді досліджені обставини, які вказують про те, що обвинувачений та потерпіла були у відділу поліції ще до повідомлення про злочин. Зазначив про фальсифікацію доказів, оскільки під час знаходження обвинуваченого та потерпілої у поліції, з ними нібито проводились слідчі дії поза межами приміщення поліції.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вказала, що у подальшому можливий повторний допит судом свідків. Зазначила, що докази обвинувачення у справі досліджені, наразі досліджується докази сторони захисту.

Повідомлений належним чином обвинувачений ОСОБА_8 (шляхом повідомлення через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор») із клопотанням про забезпечення його участі у судовому засіданні апеляційного суду не звернувся.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Ураховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_8 не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю, яке б узгоджувалося з наведеними положеннями ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає, що розгляд даної апеляційної скарги може здійснюватися у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 7 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, на переконання колегії суддів і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також продовжує існувати, оскільки на даний час судове слідство у даному кримінальному провадженні не завершено, як потерпіла так і свідки можуть бути допитані повторно з обставин, щодо яких вони не допитувались, більш того існує можливість в разі необхідності після прямого допиту таких осіб, здійснити їх перехресний допит.

Більш того, ризик незаконного впливу на потерпілу підсилюється тим, що неповнолітня ОСОБА_9 є біологічною донькою обвинуваченого, у зв`язку із чим, він може вчинити дії, які направлені на незаконний вплив на неї, шляхом вмовлянь змінити надані нею покази.

На переконання колегії суддів ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також продовжує існувати, з огляду на те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий (5 разів), в тому числі за аналогічні злочини, раніше неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі, не працює, суспільно-корисною працею не займається, що вказує на його схильність до вчинення ним кримінальних правопорушень.

Відтак, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, є досить актуальними та вказують про недостатність застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлював продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Доводи апеляційної скарги захисника, що фактично зводяться до допустимості доказів, колегія суддів вважає передчасними, оскільки апеляційний суд на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які суд повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином, доводи щодо недопустимості зібраних доказів у даному кримінального провадженні, не можуть бути предметом розгляду апеляційним судом під час перевірки ухвали про продовження застосування запобіжного заходу.

Зазначення стороною захисту про наявність у обвинуваченого матері похилого віку, яка страждає на ряд хронічних хвороб та постійного місця проживання, не свідчать про можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі містяться інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2024 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4