Справа № 751/4151/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/644/24
Категорія - ч. 4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0000918 від 19.03.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, не працюючого, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначено покарання, із застосування ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання час тримання його під вартою та початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту його затримання: 19.03.2024.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 2 650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн 48 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 19.03.2024 близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: пров. Транспортний, між будинками № 15 та № 30 в м. Чернігові, шляхом вільного доступу, маючи злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, підійшовши до потерпілої ОСОБА_9 , шляхом ривку з руки, відкрито викрав її жіночу сумку чорного кольору вартістю, згідно товарознавчої експертизи № 429/24-24 від 23.04.2024 - 616 грн 00 коп., в середині якої був гаманець червоного кольору марки «Mario Dion» вартістю, згідно товарознавчої експертизи №429/24-24 від 23.04.2024 - 960 грн 45 коп., з наявними в ньому грошовими коштами у сумі 9 121 грн 00 коп., що належать потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 10 697 грн 45 коп.

Не погодившись із рішенням суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій, просив змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити покарання, застосувати ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Вказує, що місцевим судом не в повній мірі дотримано загальні засади призначення покарання. Просить врахувати, що обвинувачений з моменту затримання активно сприяв розкриттю злочину, визнавав вину та щиро каявся, викрадене майно повернуто потерпілій, попросив вибачення у неї, готовий довести поведінкою та діями можливість виправитися без ізоляції від суспільства. Також просить врахувати позитивні дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та роботи, міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, неофіційно працює. Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 скоїв злочин без застосування насильства, інших кваліфікуючих ознак та тяжких наслідків і саме кваліфікуюча ознака в умовах воєнного стану поставила вчинене кримінальне правопорушення в один ряд з тяжкими злочинами, за які передбачено значні терміни позбавлення волі і робить призначене покарання за дії, вчинені ОСОБА_8 , надто суворим.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, котра просила залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції за обставин, наведених у вироку, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому за відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти в цій частині правильних висновків, не перевіряються колегією суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та оцінки обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією статті КК України, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 не судимий, одружений, працює неофіційно, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, проте у 2021 році доставлявся в диспансерне наркологічне відділення, де встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація. Враховано судом вік обвинуваченого та обставини, які пом`якшують його покарання, якими суд визнав щире каяття, яке полягає у повному визнанні вини, жалю з приводу вчиненого і негативної оцінки власних дій та перебування на утриманні малолітньої дитини. Обставиною, що обтяжує покарання судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Також враховано судом відсутність тяжких наслідків з огляду на повернення майна потерпілій та її думку, яка просила призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі врахованого, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини вказаної статті та не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК України і призначення покарання без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду І інстанції, оскільки вони обґрунтовані та належним чином умотивовані, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та призначення покарання у виді пробаційного нагляду, яке за своєю правовою природою також є видом покарання без ізоляції від суспільства, оскільки всі обставини, на які захисник посилається, судом враховані та знайшли оцінку у рішенні суду.

Призначене судом І інстанції покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та особі обвинуваченого і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень, які б були безумовною підставою до скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2024 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4