Справа № 735/1277/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/402/25
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 146 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 12.05.2025 року з подальшим утриманням в ДУ «Новгород-Сіверська УВП № 31».

Суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на те, що на цей час ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, одне з кримінальних правопорушень, у якому обвинувачується ОСОБА_8 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує, може стати підставою переховування від суду, а відсутність офіційного заробітку може стати перепоною прибувати за кожною вимогою до суду. Враховано також, що обвинуваченому ставиться у вину вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб, з якими він спільно проживав однією сім`єю, двоє потерпілих є малолітніми, що вказує на ризик можливого впливу на потерпілих та свідків, і створення потерпілою нової сім`ї, зазначив, не зменшує такого ризику. Тому, врахувавши у сукупності всі обставини, дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати більш м`який вид запобіжного заходу.

В обґрунтування вимог вказує, що ухвала суду незаконна та постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що прокурором було зменшено обсяг обвинувачення, згідно якого у відповідності до ч. 2 ст. 183 КПК України такий запобіжний захід як безальтернативне тримання під вартою не може бути застосовано, а підтримання обвинувачення у попередньому обсязі згідно позиції потерпілої, вважає безпідставним. Вказує на відсутність ризиків, указаних судом, оскільки він наразі не знає місце проживання потерпілої та дітей, що виключає ризик впливу на останніх, а ризик ухилення від суду, зокрема через неможливість явки за відсутністю матеріальних благ до цього, вважає безпідставним та таким, що порушує його основоположні права, йому не надано можливості залучити поручителя. Вказує, що свідки по справі допитані, що виключає ризик впливу на них. Крім того, вважає, що в матеріалах справи відсутні докази його вини, тому запобіжний захід продовжено безпідставно. Також зазначає, що суд проігнорував дані про його особу та проявив упередженість.

Заслухавши доповідача, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу із викладених у ній підстав, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Коропського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 03.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 146 КК України. Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду. Прокурором подано клопотання від 05.03.2025 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики не відпали та залишаються актуальними, зокрема ризик можливого переховування, оскільки за обвинуваченням, яке підтримується прокурором, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, максимальне покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк до 6 років, а тому невідворотність покарання підтверджує такий ризик. А враховуючи обставини обвинувачення, які містять виклад асоціальної поведінки, а потерпілими є, у тому числі, малолітні, існує ризик впливу на останніх з метою дачі ними неправдивих показань або зміни таких показань щодо обставин кримінальних правопорушень або взагалі відмови від показань.

За викладених прокурором обставин, оцінивши фактичні обставини кримінальних правопорушень інкримінованих обвинуваченому, врахувавши його особу, процесуальну поведінку, наявність ризиків, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, з огляду на дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також те, що судовий розгляд триває, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції про продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України небезпідставними.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до вимог статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до 12.05.2025 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4