Справа № 149/311/23
Провадження №1-кп/149/67/23
Номер рядка звіту 94
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

10.12.2024 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження №0000443 від 16.09.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого лісорубом виробничого підрозділу "Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії "Південно-Західна залізниця "Укрзалізниця", не депутата, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на території держави Україна відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено Указами Президента України, востаннє Указом Президента України 757/2022 від 18.11.2022 з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.12.2022 близько 17 години 00 хвилин перебувала у м. Хмільник Вінницької області, зокрема знаходилася у приміщенні мережі магазинів "Аврора", який розташований по проспекту Свободи, 19.

Після того, ОСОБА_6 близько 17 години 25 хвилин вийшла із зазначеного закладу, то почала прямувати до парку ім. Т.Г. Шевченка, центральний вхід до якого здійснюється зі сторони проспекту Свободи.

Близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , рухаючись по пішохідній доріжці, яка розташована перед п`ятиповерховим будинком № 7 по проспекту Свободи у м. Хмільник Вінницької області, то підсвічувала дорогу попереду себе за допомогою мобільного телефону марки "Redmi" марки "Note 8T", 4 Gb RAM 64 Gb ROM.

В цей час у зустрічному напрямку відносно ОСОБА_6 по даній доріжці рухався ОСОБА_4 , у якого, побачивши попереду себе потерпілу, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення її майна, а саме вказаного мобільного телефону.

Зблизившись безпосередньо із ОСОБА_6 , ОСОБА_4 кинув на землю пакет, який він мав при собі у якому знаходилися його особисті речі, серед яких наполовину заповнена рідиною пляшка з-під коньяку ємністю 0,5 л, після чого схопив потерпілу руками за верхній одяг в області живота та спини, і застосовуючи фізичне насильство почав її утримувати та запитувати котра година, на що остання попрохала її відпустити, почавши кричати та кликати на допомогу. В свою чергу ОСОБА_4 застосовуючи фізичне насильство, завдав ОСОБА_6 удар рукою в область обличчя, від чого остання впала на землю та у неї із руки випав її мобільний телефон. Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 , в той час коли ОСОБА_6 лежала на землі, схопив у руки свій пакет в якому знаходилась наполовину заповнена рідиною пляшка з-під коньяку ємністю 0,5 л, після чого наніс ним кілька ударів потерпілій в область голови.

ОСОБА_4 з метою завершення свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підібрав із землі належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки "Redmi" марки "Note 8T", 4 Gb RAM 64 Gb ROM, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/18427-ТВ від 21.12.2022, становить 3 639, 33 гривень та почав бігти у двір п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 .

Після вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 з місця події разом із майном, яким відкрито заволодів у потерпілої, зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, синців та саден на правому та лівому колінах, саден на верхній та нижній губі, які відповідно до висновку експерта № 70 від 13.12.2022 належать до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 завдав неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3 639, 33 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково та суду показав, що взимку 2022 року близько 17.00 год, рухаючись по проспекту Свободи в м. Хмільнику перед п"ятиповерховим будинком №7 зустрів дівчину, яка ішла навпроти нього та запитав у неї котра година, оскільки його телефон був вимкнений . Дівчина йому образливо відповіла. Тоді він схопив її за верхній одяг та між ними виникла штовханина в ході якої вони упали на землю. Коли він піднявся, то побачив, що на землі лежить телефон і він думаючи, що це випав його телефон, підняв його. Дівчина почала кричати щоб він повернув їй телефон і лише тоді він зрозумів, що це не його річ, а тому його викинув, а сам пішов далі в сторону місцевого парку. Ідучи, він побачив, що до потерпілої хтось підійшов, а тому він вирішив зачекати між будинками, щоб повернутись на місце конфлікту та знайти свій телефон. На разі, враховуючи, що пройшов значний проміжок часу, усіх подробиць конфлікту не пам"ятає, але пам"ятає, що вдарив потерпілу пакетом у якому була напів порожня пляшка спиртного напою. У вчиненому каїться, зазначив що у нього не було наміру забирати телефон потерпілої, він вважав, що на землі лежав саме його телефон. Також вказав, що потерпілій шкоду повністю відшкодував.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 допитана в присутності законного представника ОСОБА_7 суду показала, що взимку 2022 близько 17.00 год вона ішла з магазину "Аврора", що розташований в м. Хмільнику по проспекту Свободи, 19 в сторону парку ім Шевченка. Оскільки на вулиці було темно, тому вона освітлювала дорогу телефоном. Навпроти неї ішла людина, яка, як їй здалось, не мала наміру її пропустити. Порівнявшись з нею, чоловік запитав котра година і коли вона збиралась подивитись на годинник, невідомий почав її запитувати куди вона іде в нетверезому стані. Вона просила чоловіка, щоб той її відпустив, однак він її ударив пакетом в область голови та вона упала. В цей час у неї випав з рук телефон, однак чи світився у ньому фонарик не знає. Вона почала кричати, а чоловік, припинивши наносити їй удари, підняв її телефон та почав іти. Вона піднявшись, крикнула щоб повернув телефон та побігла за ним. Тоді невідомий їй чоловік кинув у неї телефоном, який вона підняла та пішла в сторону парку. Проте, вона почула, що за нею хтось іде, коли повернулась, то побачила того ж невідомого їй чоловіка, і вона заплакала. В цей час до неї підійшов інший чоловік на ім"я " ОСОБА_8 " якому вона розповіла, що з нею сталося та показала на чоловіка який її переслідував. ОСОБА_8 підійшов до її кривдника, однак останній повідомив, що це був не він та втік.Під час слідчих дій у неї працівник поліції оглядав телефон, проте не вилучав його. Притензій до обвинуваченого не має, оскільки ОСОБА_4 відшкодував їй завдану моральну шкоду, просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що взимку 2022 він, перебуваючи на вулиці біля парку ім. Шевченка, що в м. Хмільнику , почув крик про допомогу, повернувся та побачив якусь метушню, замахи пакетом, дівчину на землі, яка кричала "не бийте", а потім вона підбігла до нього та повідомила про кривдника, який стояв біля будинку. Тоді він покликав невідомого чоловіка, запитав, що він робить, а останній сказав, що це не він та пішов у бік парку. Як забирав ОСОБА_4 телефона він не бачив. На його думку, обвинувачений перебував в стані алкогольного сп"яніння, оскільки від нього було чути запах алкоголю. Тоді він відразу викликав поліцію та оперативному працівнику повідомив відомі обставини.

Допитаний ОСОБА_10 суду показав, що він здійснював досудове розслідування кримінального провадження в ході якого допитував потерпілу ОСОБА_6 .. Під час допиту він оглянув мобільний телефон, вияснив його характеристика та направив для проведення експертизи. Телефон не вилучався та речовим доказом не визнавався, оскільки був повернутий потерпілій. Не виключає, що постанова про визнання речовим доказом не відкривалась обвинуваченому.

На підтвердження вини ОСОБА_4 стороною обвинувачення надано ряд доказів.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за яким 12.12.2022 за заявою ОСОБА_6 внесено відомості про злочин за ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 87,88,89)

Протокол огляду місця події від 12.12.2022 з таблицею ілюстрацій, згідно якого місцем події територія поруч з п"ятиповерховим будинком №5 по проспекту Свободи у м. Хмільнику. (а.с. 91-100)

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.12.2022 з таблицею ілюстрацій згідно якого 12.12.2022 о 19.10 год було затримано ОСОБА_4 , який одягнений у помаранчеву курткута мав при собі полетиленовий пакет у якому зберігалась напів порожня пляшка ,полімерний лоток прозорого кольору з залишками їжі та цукерки (а.с. 110-118)

Довідка з КНП "Хмільницька центральна лікарня" Хмільницької міської ради від 12.12.2022 видана ОСОБА_6 про наявність тілесних ушкоджень, а саме ссадин голови, верхньої губи, лівого колінного суглобу (а.с. 121)

Висновок експерта №70 від 13.12.2022, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, синців та саден на правому та лівому колінах, саден на верхній та нижній губі, які належать до леких тілесних ушкоджень, виникли від дії (удару) твердого тупого предмету чи від дії (співударяння) об такий, давністю утворення можливо в строк вказаний у постанові (а.с. 123)

Постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13.12.2022 (а.с. 126)

Висновок експерта від 21.12.2022, згідно якого вартість мобільного телефону марки "Redmi Note 8T" станом на момент події, тобто 12.12.2022 становила 3639,33 грн (а.с. 135-141)

Висновок експерта від 18.01.2023 (а.с.149-158), згідно якого два сліди низу взуття, що були виявлені під час огляду місця події від 12.12.2022 по проспекту Свободи в м. Хмільнику, придатні для порівняльного дослідження.

Два сліди низу взуття, які зафіксовані на аркушах паперу, залишені взуттям по типу взуття, яке було вилучено у гр. ОСОБА_4 . Відповісти в категоричній формі на запитання:"Якщо придатні, то чи залишені вони взуттям ОСОБА_4 " не представляється можливим у зв"язку з тим, що в даних слідах низу взутт, відсутній індивідуально-характерний комплекс окремих ознак, який би дозволив ідентифікувати по ньому конкретне взуття.

Протокол проведення слідчого експеременту від 30.01.2023 з відеозаписом (а.с. 159-164) на якому за поясненнями ОСОБА_6 відтворено обставини вчинення неправомірних дій щодо неї. Також здійснено допит свідка ОСОБА_9 , який повідомляв обставини аналогічні його показам в судовому засіданні.

Оцінивши усі надані стороною обвинувачення письмові докази відповідно до положень ст. 94 КПК України, кожен окремо та у їх сукупності, а також безпосередньо вислухавши показання свідків, суд вважає висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 4 ст. 186 КК України, недоведеним належними, допустимими та достатніми доказами та виходить з таких мотивів.

За змістом статті 62 Конституції України, суд під час розгляду кримінальних проваджень має суворо дотримуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності зіст. 91 КПК України, в кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36 КПК України, підтримання державного обвинувачення покладається на прокурора.

При цьому, завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Частиною 3 цієї статті встановлено, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні данні, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. При цьому, частиною 3 цієї статті визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Перелік питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку (такі питання вирішуються окремо щодо кожного обвинувачення щодо конкретного злочину та окремо щодо кожного з обвинувачених) закріплені статтею 368 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Дослідивши всі вище перелічені докази, оцінивши кожен з них з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до наступного переконання.

Відповідно до диспозиції ст. 186 КК України, об`єктивна сторона даного злочину характеризується вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, направленим на відкрите викрадення та прагнення одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків, досягти іншої матеріальної вигоди, в основі якого лежить бажання протиправно збагатитися за рахунок чужого майна та спеціальна мета - безоплатно обернути його на свою або іншої особи користь.

В пункті 2 постанови пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у правах про злочини проти власності» розяснюється, що предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на майно та дії майнового характеру, тощо.

Згідно розяснень, що містяться в пункті 3 зазанченої постанови, грабіж як відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Окрім того, грабіж можливо вчинити лише з прямим умислом.

Прямий умисел при вчиненні грабежу виражається у тому, що винний усвідомлює, що вчиняє відкрите вилучення чужого майна, усвідомлює неминучість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди для потерпілого та бажає їх настання. Тому мотив грабежу завжди є корисливим по відношенню до його предмету, тобто вчиняється з метою збагачення, матеріальної вигоди.

Крім того, мета злочину це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом. Мета грабежу полягає у заволодінні (привласненні) чужого майна, отриманні майнової вигоди.

Досліджені судом докази достеменно не доводять наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, обвинувачений не заперечує нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, проте зазначає про відсутність у нього умислу на заволодіння телефоном, вказуючи, що піднявши його з землі він був впевнений, що телефон належить йому. А після вигуків потерпілої, звернувши увагу на телефон, зрозумів, що це не його річ, тому його викинув. В свою чергу потерпіла підтверджує вказані обставини, зазначаючи, що обвинувачений телефон кинув у її бік.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні, а також під час слідчого експеременту на досудовому слідстві вказував, що обвинувачений з місця події відразу не намагався зникнути, а перебував в дворі біля будинків, звідки вийшов до нього. А з місця події зник лише після їхньої розмови.

При цьому суд зауважує, що обвинувачений заволодівши телефоном, в тій конкретній ситуації мав реальну можливість ним розпорядитись, оскільки подія сталася в темну пору доби між парковою зоною та щільно забудованим багатоповерхівками двором, що дозволяло ОСОБА_4 непомітно зникнути з місця події з чужим майном.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про відсутність у ОСОБА_4 умислу на заволодіння чужим майном з метою отримання майнової вигоди.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Суд, безпосередньо, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки досліджені у судовому засіданні докази, зокрема, показання допитаних судом потерпілої та свідка, а також інші процесуальні документи, як самі по собі, так і в сукупності не підтверджують наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у діях ОСОБА_4 , а саме такого обов`язкового елементу складу злочину, як суб`єктивна сторона злочину.

На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, беручи до уваги, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що 12.12.2022 близько 17.30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, рухаючись по пішохідній доріжці, яка розташована перед п`ятиповерховим будинком № 7 по проспекту Свободи у м. Хмільник Вінницької області, побачив навпроти себе потерпілу ОСОБА_6 . Зблизившись безпосередньо із ОСОБА_6 , запитав її куди вона іде в нетверезому стані та між ними виник конфлікт в ході якого ОСОБА_4 кинув на землю пакет, який він мав при собі та у якому знаходилися його особисті речі, серед яких наполовину заповнена рідиною пляшка з-під коньяку ємністю 0,5 л, після чого схопив потерпілу руками за верхній одяг в області живота та спини, і застосовуючи фізичне насильство почав її утримувати та запитувати котра година, на що остання попрохала її відпустити, почавши кричати та кликати на допомогу. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, реалізовуючи який ОСОБА_4 застосовуючи фізичне насильство, завдав ОСОБА_6 удар рукою в область обличчя, від чого остання впала на землю та у неї із руки випав її мобільний телефон. Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 , в той час коли ОСОБА_6 лежала на землі, схопив у руки свій пакет в якому знаходилась наполовину заповнена рідиною пляшка з-під коньяку ємністю 0,5 л, та наніс ним кілька ударів потерпілій в область голови.

Таким чином, ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №70 від 13.12.2022 належать до легких тілесних ушкоджень та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є проступком, дані про особу винного який працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не судимий .

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп"яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді максимального розміру штрафу, що є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України. Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп

Стягнути з ОСОБА_4 2265,36 грн. витрат на проведення експертиз.

Речові докази: пакет білого кольору в якому знаходиться полімерний лоток прозорого кольору із пошкодженою кришкою в якому знаходяться залишки їжі, пляшка коньяку ємністю 0,5 л, яка наполовину наповнена рідиною коричневого кольору та цукерки - знищити; куртку помаранчевого кольору, зимові черевики чорного кольору - чоботи на піні - повернути ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а потерпілою з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_12