Єдиний унікальний номер:448/1960/18
Провадження № 1-кп/448/10/24
У Х В А Л А

про відвід

(повний текст)

18.11.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

та представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мостиського районного суду Львівської області знаходяться матеріали кримінального провадження ЄУН:448/1960/18, провадження №1-кп/448/10/24про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні від сторони обвинувачення бере участь прокурор Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 . На підтвердження повноважень останнім у судовому засіданні, що мало місце 22.08.2024 року, надано постанову заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27.05.2024р. про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000238 від 19.04.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідно до якої його включено до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

І. Короткий виклад заяви про відвід.

25.09.2024 року стороною захисту в особі захисника обвинуваченого ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_5 подано заяву про відвід прокурора. Свою позицію обґрунтував тим, що прокурор ОСОБА_3 є неналежним прокурором у даному кримінальному проваджені, оскільки його включення до складу групи прокурорів здійснено з порушенням вимог КПК України, Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви сторони захисту в неупередженості та легітимності такого прокурора, виходячи із наступного: по - перше, із змісту постанови вбачається, що на здійснення процесуального керівництва в даному кримінальному провадженні уповноважено «прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ». Однак в той же час, як убачається зі слів останнього при встановленні його особи в судовому засіданні 22.08.2024 року, не являється прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області, а відповідно до посвідчення займає посаду прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області; по - друге, постанова про зміну групи прокурорів від 27 травня 2024 року винесена в кримінальному провадженні датою реєстрації якого «від 19.04.2027р.», яке не розглядається даним судом; по - третє на переконання сторони захисту мотиви зміни групи прокурорів, що викладені в постанові про зміну групи прокурорів від 27 травня 2024 року суперечать вимогам ст.37 КПК України, в якій чітко зазначено вичерпний перелік заміни одного прокурора на другого.

Так приписами ст.37 КПК України встановлено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування. Частина 1 ст.37 КПК встановлює порядок визначення прокурора, який здійснюватиме повноваження, передбачені ст.36 КПК, у конкретному кримінальному провадженні. Суб`єктом, до компетенції якого входить визначення прокурора у конкретному кримінальному провадженні, є керівник відповідної прокуратури. Відповідно до п.9 ч.1 ст.3 КПК керівник органу прокуратури Генеральний прокурор України, прокурор Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, міжрайонний прокурор, прокурор міста, району, прирівняні до них прокурори та їх заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Відповідно до ст.214 КПК досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Процедура таких процесуальних заходів деталізована у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженому Генеральним прокурором України 17 серпня 2012 р. З огляду на положення ст.214 КПК відомості до ЄРДР можуть бути внесені або слідчим, або прокурором. При цьому слідчий зобов`язаний невідкладно у письмовій формі повідомити прокурора про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені ч.5 ст.214 КПК. Якщо ж відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Отже, прокурор у конкретному кримінальному провадженні може визначатися керівником прокуратури: а) при безпосередньому внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР працівниками прокуратури; б) при надходженні до прокуратури письмового повідомлення слідчого про початок досудового розслідування та його підставу.

При визначенні форми реалізації рішення керівника прокуратури щодо призначення прокурора слід керуватися положеннями ст.110 КПК. Частина 1 ст.37 передбачає також можливість призначення групи прокурорів для здійснення повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні. Винесення відповідної постанови в цьому випадку також є обов`язковим. При цьому в ній обов`язково мають відображатися: підстави такого рішення, дані про склад групи прокурорів та старшого прокурора такої групи. Підставами доручення здійснення нагляду у кримінальному провадженні групі прокурорів можуть бути: складність кримінального провадження; багатоепізодність кримінального правопорушення (правопорушень); провадження досудового розслідування стосовно кількох осіб тощо. Прокурор, як сторона обвинувачення, здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні з початку досудового розслідування (яке розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР) до кінця судового провадження, яке закінчується постановленням та набранням в порядку, передбаченому ст.532 КПК, судовим рішенням законної сили. Закріплення в цій нормі закону здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення є втіленням завдання кримінального провадження в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, а також необхідне для підвищення ефективності процесуальної діяльності прокурора щодо доведеності перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Зазначена норма кримінального процесуального закону шляхом відсилання до інших його норм наводить вичерпний перелік обставин, передбачених КПК, щодо можливості заміни прокурора в одному й тому самому кримінальному провадженні. Така заміна здійснюється керівником відповідного органу прокуратури або прокурором вищого рівня. Порядок здійснення повноважень прокурора в одному кримінальному провадженні іншим прокурором є прерогативою керівника органу прокуратури та прокурора вищого рівня, які з обставин, в порядку та спосіб, передбачених КПК, усунули прокурора від виконання повноважень та призначили іншого прокурора для участі в цьому кримінальному провадженні чи самостійно взяли участь у ньому. Вказане випливає із принципу єдності та централізації системи органів прокуратури, передбачених ст.124 Конституції України, згідно з якою прокуратура становить єдину систему, та ст.6 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої органи прокуратури становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим.

Отже, здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у таких випадках: 1) реалізації Генеральним прокурором України, прокурором Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя і прирівняними до них прокурорами, їх заступниками права: а) подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення ВСУ чи за нововиявленими обставинами; б) доповнення, зміни або відмови від апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, внесених ними або прокурорами нижчого рівня; в) брати участь у судовому провадженні з перегляду судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку ВСУ або за нововиявленими обставинами (див. коментар до ч. 4 ст. 36 КПК); 2) винесення Генеральним прокурором України, його заступниками, прокурором Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя і прирівняними до них прокурорами вмотивованої постанови про доручення здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, в разі неефективного досудового розслідування; 3) реалізації службовою особою органу прокуратури вищого рівня права щодо заміни одного прокурора на іншого зі службових осіб органів прокуратури того самого рівня в досудовому провадженні, де було прийняте або вчинене незаконне рішення, дія чи бездіяльність. Реалізації службовою особою органу прокуратури вищого рівня такого права має передувати: а) вчинення прокурором нижчого рівня, який брав участь у кримінальному провадженні, незаконних дій, або невжиття заходів щодо вчинення законних дій, що стало наслідком протиправної бездіяльності; б) скасування прокурором вищого рівня незаконного рішення або визнання незаконними вчинених дії чи бездіяльності прокурора нижчого рівня, який брав участь у кримінальному провадженні; 4) усунення від участі в судовому розгляді прокурора керівником органу прокуратури або прокурором вищого рівня, якщо ними відмовлено (прокурору, який брав участь у судовому розгляді) в погодженні обвинувального акта із зміненим обвинуваченням, клопотання про висунення додаткового обвинувачення або постанови про відмову від підтримання державного обвинувачення. Після усунення від участі в судовому розгляді прокурора, який ініціював такі питання, керівник органу прокуратури або прокурор вищого рівня самостійно бере у ньому участь або доручає участь іншому прокурору; 5) неможливості здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні через: а) задоволення заяви про його відвід; 6) тяжку хворобу, що підтверджується відповідним медичним висновком та з фізіологічних причин унеможливлює реалізацію прокурором своїх повноважень у кримінальному провадженні; в) звільнення з органу прокуратури (припинення трудових відносин між особою, яка виконувала повноваження прокурора, із системою органів прокуратури в порядку та спосіб, передбачені КЗпП, Закону України «Про прокуратуру» та Дисциплінарним статутом прокуратури України; г) іншу поважну причину, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні (відпустка (у тому числі по догляду за дитиною), пологи, перебування у відрядженні, перебування на сесії у навчальному закладі чи курсах підвищення кваліфікації, відсторонення від посади на час проведення службового розслідування тощо); ґ) неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Слід зазначити, що частина 3 ст.37 КПК визначає підстави та порядок заміни прокурора у кримінальному провадженні. Норми, що розглядаються, є важливими гарантіями незалежності та самостійності прокурорів, оскільки суттєво обмежують довільний розсуд керівника прокуратури у питаннях визначення конкретного прокурора у кримінальному провадженні. Рішення керівника прокуратури про заміну прокурора також приймається у формі постанови, головна вимога до якої чітке розкриття в мотивувальній частині наявності підстав, передбачених ч.2 ст.37 КПК, з посиланням на відповідні джерела таких відомостей.

Підставами прийняття рішення про заміну прокурора може бути: а) задоволення заяви про його відвід; б) тяжка хвороба прокурорського працівника; в) звільнення з органу прокуратури; г) інша поважна причина, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні; д) у виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування.

Задоволення заяви про відвід прокурора. Рішення про заміну прокурора за наявності цієї підстави повинно бути прийнято невідкладно. Документом, який підтверджує факт задоволення заяви про відвід, є відповідна ухвала слідчого судді чи суду. Тяжка хвороба прокурора. Поняття «тяжка хвороба» є оцінним. Воно трактується у кожному конкретному випадку з урахуванням необхідності дотримання всіх засад кримінального провадження, передбачених КПК. У будь-якому випадку факт наявності тяжкої хвороби має підтверджуватися у встановленому законом порядку. Якщо ж факт непрацездатності не підтверджено медичними висновками, невиконання прокурорським працівником своїх повноважень за певних обставин може кваліфікуватися як підстава його заміни у зв`язку з «неефективним здійсненням нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування». Звільнення з органу прокуратури. Звільнення прокурора, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, може стати підставою його заміни тільки за наявності відповідного документа з кадрового питання (наказ про звільнення). Інша поважна причина, що унеможливлює участь прокурора у кримінальному провадженні. Поважність причини, що унеможливлює участь прокурора у кримінальному провадженні, є оцінною категорією, яка встановлюється у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин відповідного кримінального провадження та з позиції вже зазначеного критерію необхідності дотримання всіх засад кримінального провадження, передбачених КПК. Заміна прокурора у виняткових випадках через неефективне здійснення ним нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування. Зважаючи на винятковий характер, при застосуванні цієї підстави особливого значення набуває правильність визначення «неефективності» здійснення нагляду прокурором. При прийнятті рішення про заміну прокурора за цією підставою головною вимогою є чітка демонстрація у мотивувальній частині постанови причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) прокурора та негативними наслідками, що настали для кримінального провадження.

Покликається захист і на те, що як убачається зі змісту постанови про зміну групи прокурорів від 27 травня 2024 року така вище вказаним критеріям не відповідає, тобто в даній постанові не зазначено та не обґрунтовано підстав за яких, відповідно до ст.37 КПК України, може бути здійснена заміна прокурора. Враховуючи викладене, сторона захисту вважає, що прокурор ОСОБА_3 є неналежним прокурором у кримінальному проваджені, оскільки зміни до складу групи прокурорів внесеною без дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу України, Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим, на думку сторони захисту, існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості та легітимності даного прокурора.

ІІ. Позиції учасників судового провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягали на задоволенні заяви про відвід прокурора ОСОБА_3 . Додатково захисник адвокат ОСОБА_5 зазначив, що прокурор ОСОБА_3 не здійснював повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з його початку зі стадії досудового розслідування, з матеріалами досудового розслідування такий не знайомий та не приймав участь як процесуальний керівник при проведенні всіх процесуальних і слідчих дій, а постанова про включення прокурора ОСОБА_3 до групи прокурорів винесена лише 27.05.2024р., зокрема, після багатьох судових засіданні та дослідження і долучення до матеріалів справи великої кількості письмових доказів сторони обвинувачення.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи щодо відводу прокурора, що були наведені стороною захисту.

Прокурор Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 у судовому засіданні покликався на розсуд суду при вирішення питання щодо його відводу у вищевказаному кримінальному провадженні.

ІІІ. Мотиви та висновки суду.

Дослідивши доводи, викладені в заяві про відвід, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Із ст.22 КПК України відомо, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом встановлено, що в провадженні Мостиського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі в даному кримінальному провадженні, як вбачається із мотивів викладених ним у поданій заяві, - на підставі п.3 ч.1 ст.77 КПК України «існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості» у зв`язку з недотриманням порядку його призначення та відсутністю підстав для зміни прокурора, передбачених ст.37 КПК України.

Згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні такий складено слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління головного управління національної поліції у Львівській області майором поліції ОСОБА_9 та затверджено прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області юристом 1 класу ОСОБА_10 .

Під час судового провадження публічне обвинувачення на стадії судового розгляду з 11.12.2018р. по 31.12.2024р. підтримували прокурори Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що підтверджується постановами про зміну груп прокурорів від 23.09.2019р., 14.07.2021р. та 07.09.2021р.

Слід зазначити те, що постановою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27.11.2023р. змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні та визначено її склад: прокурори Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , прокурори Львівської обласної прокуратури ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Старшим прокурором групи прокурорів у даному кримінальному проводжені визначено ОСОБА_14 .

Разом з тим, ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 09.04.2024 року задоволено клопотання сторони захисту про відвід прокурора ОСОБА_17 , відповідно до якої останню було відведену від участі у розгляді кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000238 від 19.04.2017р., про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Проте, постановою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27.05.2024р. вкотре змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні та визначено її склад: прокурори Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_3 , прокурори Львівської обласної прокуратури ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Старшим прокурором групи прокурорів у даному кримінальному проводжені, як і до цього визначено ОСОБА_14

Причиною зміни групи прокурорів, як слідує із мотивувальної частини постанови, являється складність кримінального провадження, віддаленістю суду в якому здійснюється судовий розгляд, звільненням, переведенням та припиненням повноважень прокурорів, які забезпечували здійснення процесуального керівництва, в тому числі як старші групи прокурорів під час досудового розслідування, відведення прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_26 від участі у судовому розгляді, кадровими змінами в обласній прокуратурі, великим навантаженням прокурорів другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Львівської обласної прокуратури при здійсненні процесуального керівництва та підтриманні обвинувачення у різних судах Львівської області та м.Львова, що слід вважати поважними причинами, що унеможливлюють їх постійну участь у кримінальному провадженні.

Інститут відводу у кримінальному провадженні закріплений в главі 3 КПК України, містить чітку правову конструкцію «існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості». Підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт упередженості з боку слідчого, прокурора, судді достатньою підставою є навіть «обґрунтовані сумніви» у наявності такої упередженості.

Так, згідно статті 77 КПК України прокурор, не може брати участь у кримінальному провадженні якщо є підстави для відводу прокурора визначені законом, а також існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

У частинах 1 та 3 ст.110 КПК України вказано, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Чинним кримінальним процесуальним законом гарантована незмінність процесуального керівництва у кримінальному провадженні. Вказана засада покликана сприяти ефективності прокурорського нагляду з метою виконання завдань кримінального провадження, а саме забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого в самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Частиною 2 ст.37 КПК України передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 ст.37 КПК України якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Пунктом 15 ч.1 ст.15 КПК України визначено, що прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст.17 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст.36 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень.

Частина 1 ст.37 КПК України передбачає також можливість призначення групи прокурорів для здійснення повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні. Винесення відповідної постанови в цьому випадку також є обов`язковим. При цьому в ній обов`язково мають відображатися: підстави такого рішення, дані про склад групи прокурорів та старшого прокурора такої групи. Підставами доручення здійснення нагляду у кримінальному провадженні групі прокурорів можуть бути: складність кримінального провадження; багатоепізодність кримінального правопорушення (правопорушень); провадження досудового розслідування стосовно кількох осіб тощо.

Прокурор, як сторона обвинувачення, здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні з початку досудового розслідування (яке розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР) до кінця судового провадження, яке закінчується постановленням та набранням в порядку, передбаченому ст.532 КПК України судовим рішенням законної сили. Здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення є втіленням завдання кримінального провадження в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, а також необхідне для підвищення ефективності процесуальної діяльності прокурора щодо доведеності перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Зазначена норма кримінального процесуального закону шляхом відсилання до інших його норм наводить вичерпний перелік обставин, передбачених КПК, щодо можливості заміни прокурора в одному й тому самому кримінальному провадженні. Така заміна здійснюється керівником відповідного органу прокуратури або прокурором вищого рівня.

Порядок здійснення повноважень прокурора в одному кримінальному провадженні іншим прокурором є прерогативою керівника органу прокуратури та прокурора вищого рівня, які з обставин, в порядку та спосіб, передбачених КПК, усунули прокурора від виконання повноважень та призначили іншого прокурора для участі в цьому кримінальному провадженні чи самостійно взяли участь у ньому.

Отже, здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у таких випадках передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті, у тому числі і з підстав задоволення заяви про відвід прокурора, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Отже, вищезгаданий перелік обставин для заміни прокурора у кримінальному провадженні прокурором вищого рівня є вичерпним.

Частина 3 ст.37 КПК України визначає підстави та порядок заміни прокурора у кримінальному провадженні керівником відповідного органу прокуратури. Такими підставам є неможливість здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні через:

а) задоволення заяви про його відвід;

б) тяжку хворобу, що підтверджується відповідним медичним висновком та з фізіологічних причин унеможливлює реалізацію прокурором своїх повноважень у кримінальному провадженні;

в) звільнення з органу прокуратури;

г) іншу поважну причину, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні;

ґ) неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

У разі настання обставин, визначених у ч.3 ст.37 КПК України повноваження прокурора покладаються керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього ж органу прокуратури.

Рішення керівника прокуратури про заміну прокурора також приймається у формі постанови, головна вимога до якої чітке розкриття в мотивувальній частині наявності підстав, передбачених ч.2 ст.37 КПК України, з посиланням на відповідні джерела таких відомостей.

Разом з тим, постанова заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27.05.2024р., якою до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000238, окрім семи прокурорів Львівської обласної прокуратури, також включено чотирьох прокурорів Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області, не містить викладу обставин, що свідчать про наявність підстав, визначених ч.4 та ч.5 ст.36, ч.3 ст.313, ч.2 ст.341 КПК України для зміни групи прокурорів та включення до її складу прокурорів Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області, зокрема, прокурора ОСОБА_3 , про що вказує захисник.

Посилання ж у мотивувальній частині постанови на зміну групи прокурорів про складність кримінального провадження, віддаленістю суду в якому здійснюється судовий розгляд, звільненням, переведенням та припиненням повноважень прокурорів, які забезпечували здійснення процесуального керівництва, відведення прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_26 від участі у судовому розгляді, кадровими змінами в обласній прокуратурі, великим навантаженням прокурорів, тощо, не відповідає положенням ст.37 КПК України.

Суд зазначає, що однією із складових засад законності відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України є обов`язок прокурора повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати в постанові від 22.02.2021 року у справі № 754/7061/15, відповідно до ст.2 КПК одним із завдань кримінального провадження є зокрема забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливим для досягнення завдань кримінального провадження, оскільки вони згідно зі ст.ст.36 та 40 КПК України наділені значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.

Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. В разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язані провести відповідну слідчу дію в повному обсязі й складені при цьому процесуальні документи долучити до матеріалів справи та надати їх судові у випадку звернення до нього з обвинувальним актом.

Суд, вирішуючи вказану заяву захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , враховує, що прокурор ОСОБА_3 не здійснював повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з його початку зі стадії досудового розслідування, оскільки процесуальне керівництво у даному провадженні здійснювала група прокурорів лише Львівської обласної прокуратури, йому не було відкрито усіх матеріалів та доказів, з матеріалами досудового розслідування не знайомий та не приймав участь як процесуальний керівник при проведенні всіх процесуальних та слідчих дій, а постанова про включення його до групи прокурорів винесена лише 27.05.2024р., після дослідження у судовому засіданні і долучення до матеріалів справи великої кількості письмових доказів сторони обвинувачення.

Отже, з урахуванням обставин, що склалися, зважаючи на категоричну позицію сторони захисту відносно прокурора ОСОБА_3 , обґрунтовану, у тому числі і недотриманням порядку його призначення та відсутністю підстав для зміни прокурора, передбачених ст.37 КПК України, враховуючи висловлену недовіру прокурору, вирішуючи даний відвід крізь призму тверджень сторони захисту щодо оцінки правомірності участі прокурора у даному провадженні, маючи на меті забезпечення безстороннього і об`єктивного розгляду, із метою усунення будь-яких сумнівів в справедливому здійсненні прокурором функцій публічного обвинувачення, а також з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін та з метою, щоб у стороннього спостерігача не могло б виникнути сумнівів в неупередженості прокурора, суд дійшов висновку, що заяву захисника - адвоката ОСОБА_5 про відвід прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.83 КПК України у разі задоволення відводу прокурора у кримінальному провадженні повинен бути невідкладно призначений інший прокурор керівником органу прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 36, 37, 77, 80, 81, 350, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000238 від 19.04.2017р. - задовольнити.

Відвести прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 19.04.2017р., про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Копію ухвали направити керівнику Львівської обласної прокуратури для відома, а також для забезпечення участі у судовому розгляді кримінального провадження належного прокурора.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 22.11.2024р.

Суддя ОСОБА_1