Провадження №: 1-кп/752/520/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000789 від 31 березня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Києві, має середню-спеціальну освіту, військовослужбовця ЗСУ, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

30 березня 2021 року близько 23:00 ОСОБА_3 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 110, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, ігноруючи загально прийняті норми моралі та правила поведінки у суспільстві, підійшли до службового автомобіля Національної поліції України з нанесеною на його кузові символікою та проблисковими маячками, що був припаркований, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дістав мобільний телефон та почав знімати відео, на якому розподілив ролі, відповідно до яких він здійснював відеофіксацію кримінального правопорушення, а ОСОБА_3 підійшов до лівої водійської дрерцяти автомобіля та, перебуваючи у громадському місці, демонстративно оголив свій статевий орган, розуміючи, що його дії знімає особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, показуючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, безсоромно, непристойно почав справляти природну потребу, а саме випорожняв сечу на поліцейський автомобіль, при цьому висловлювався нецензурною лайкою, в тому числі на адресу Національної поліції України, після чого вони залишили місце скоєння злочину.

Уподальшому особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на грубе порушення громадського порядку, демонстративно, показуючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, 31 березня 2021 року о 13:47 опублікував вказаний відеозапис на своїй сторінці в Instagram під логіном «ІНФОРМАЦІЯ_2» для публічного перегляду, тим самим обуривши користувачів соціальних мереж.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до ч. 2 ст. 296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив призначити покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від його відбування з випробуванням.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, розкаявся у вчиненому, просив не призначати суворого покарання.

Захисник не заперечував проти доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Погодився із запропонованою прокурором мірою покарання. Просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Повідомив, що разом з товаришем йшли по вулиці, побачили пипаркований автомобіль Національної поліції України. Вирішили зняти контент для соцмереж. Товариш знімав, а він у цей час справив природну потребу на вказаний автомобіль.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненого групою осіб.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За результатми судового розгляду підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до обвинувального акта в провину обвинуваченому не ставляться.

7.Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого діяння, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий є військовослужбовцем ЗСУ за призовом під час мобілізації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу приписів ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі.

Разом із цим, з огляду на повне визнання вини та щире каяття, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

9. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На час перебування ОСОБА_3 на військовій службі нагляд за ним здійснювати командиру військової частини, в якій обвинувачений проходить військову службу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1