Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1908/24
Номер рядка звіту 93
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючий-суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника органу опіки ОСОБА_7 , психолог ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання про застосування до неповнолітньо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, учня 6-го класу Берегівської спеціалізованої школи-інтернату, не одруженого, раніше не судимий, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000130 внесеному до ЄРДР від 16.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме заборони перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих, в період часу з 21.00 години до 06.00 години терміном 1 рік; заборони відвідувати розважальні заклади терміном 1 рік та передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік, про що йому оголосити, посилаючись на те, що останній скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, але не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2023 року, у вечірній час (більш точного часу не встановлено), малолітній ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, за попередньою змовою між собою групою осіб із особами, матеріали відносно

яких виділено в окремі провадження, умисел в яких був спільний та взаємоузгоджений, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, проникли на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 , де з гаражного приміщення викрали 120 літрів дизельного пального на суму 5878,8 грн., монітор марки «LG», системний блок чорного кольору, на якому наліпка «AMD», циркулярну пилу сірого кольору, подовжувач марки «ТНЕ BORSAN KABLO», білого кольору, газозварювальний шланг, набір ручних інструментів, гідроакумулятор синього кольору, електричний лобзик та пластиковий ящик, в якому містились металеві ключі марки «ТОРЕХ» вартість яких, згідно експертного висновку, складає 6162,5 грн., і з викраденим всі разом зникли з місця події.

Крім цього, 12 грудня 2024 року ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб із особами, матеріали відносно яких виділено в окремі провадження, умисел в яких був спільний та взаємоузгоджений, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через віконний отвір, проникли до гаражного приміщення дворогосподарства АДРЕСА_3 , звідки викрали водяний насос, вартість якого, згідно висновку експерта склала 3000 грн. чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків.

Враховуючи викладене ОСОБА_4 , вважається таким, що скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Кримінальним правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_9 у сумі 3000 (три тисячі гривень), яка в ході досудового розслідування не відшкодована та ОСОБА_10 у сумі 12041,3 (дванадцять тисяч сорок одна гривня тридцять копійок), яка в ході досудового розслідування не відшкодована.

В ході досудового розслідування цивільний позов у кримінальному провадженні №0000130 від 16.02.2024 р. не заявлено.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме заборони перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих, в період часу з 21.00 години до 06.00 години терміном 1 рік; заборони відвідувати розважальні заклади терміном 1 рік та передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нових злочинів.

Неповнолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , у судовому засіданні пояснила, що здійснює нагляд за своїм синомпо мірі можливості. В подальшому приділить цьому більше уваги.

Захисник ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не зявилися, однак подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що претензій до неповнолітнього не мають.

Представник органу опіки та піклування Королівської селищної ради ОСОБА_7 , клопотання підтримала.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , його законного представника, захисника, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.4 ст.185 КК Укpаїни, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 виповнилося 11 років і він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена в умовах воєнного стану, що виключає його кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно п.2 та п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього суд може застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього та передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Згідно позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» строк нагляду, передбачений ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше ніж до досягнення особою повноліття).

Суд ухвалюючи судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Враховуючи обставини провадження та той факт, що ОСОБА_4 на даний час навчається, характеризується добре (а.п.173), раніше не судимий (а.п.175), умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, обставини, що негативно впливали на виховання, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки і передачу неповнолітнього під нагляд матері.

Таким чином, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки і передачу неповнолітнього під нагляд матері, обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

На пiдставi ст.22, ч.2 ст.97, ст.105 КК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати примусові заходи виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 6 класу Берегівської спеціалізованої школі - інтернату, не одруженого, раніше не судимого, примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме заборони перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих, в період часу з 21.00 години до 06.00 години терміном 1 рік; заборони відвідувати розважальні заклади терміном 1 рік та передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік, (по 21.03.2026 року включно) про що йому оголосити.

Ухвала може бути оскаржена впродовж 30 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1