Справа № 751/4440/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/103/25
Категорія - - ч.1 ст.204 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000809 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, освіта середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді у виді штрафу в розмірі п`ять тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 93500 грн, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, не застосовувався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 597,50 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою незаконно виготовленого спирту етилового, а також незаконний збут незаконно виготовленого спирту етилового, будучи обізнаним про встановлений чинним законодавством порядок виробництва та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання неконтрольованого державою прибутку, не будучи суб`єктом господарської діяльності, не маючи відповідної ліцензії на торгівлю алкогольними напоями, у порушення вимог ст.215, п.п.226.2, 226.9, 226.11 ст.226 Податкового Кодексу України, ст.ст.2, 10, 11, 15 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», ст.7 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, будучи охопленим єдиним умислом на збут незаконно виготовленого спирту етилового, купував з метою збуту у невстановленої в ході досудового розслідування особи, незаконно виготовлений спирт етиловий у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, за невстановленою досудовим розслідуванням ціною, без відповідних документів підтверджуючих походження продукції та її якість, які переніс і зберігав їх з метою збуту в автомобілі за адресою: м. Чернігів, вул. Ріпкинська, 4.

У подальшому, 23.10.2023 в період часу з 11.00 год по 12.00 год, займався незаконним збутом незаконно виготовленого спирту етилового ректифікованого за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, будучи охопленим єдиним умислом на збут незаконно виготовленого спирту етилового, купував з метою збуту у невстановленої в ході досудового розслідування особи, незаконно виготовлений спирт етиловий в невстановленій досудовим розслідуванням кількості, за невстановленою досудовим розслідуванням ціною, без відповідних документів підтверджуючих походження продукції та її якість, які переніс і зберігав їх з метою збуту в автомобілі за адресою: м. Чернігів, вул. Ріпкинська, 4.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, в період часу з 11:00 год по 12:00 год 23.10.2023, перебуваючи за адресою: м. Чернігів, вул. Ріпкинська, 4, незаконно збув ОСОБА_10 , який був залучений для оперативної закупки в якості покупця, незаконно виготовлений спирт етиловий, у кількості 1 (однієї) пластикової пляшки прозорого кольору об`ємом п`ять літрів, заповнену до горловини прозорою рідиною з характерним запахом спирту, за ціною 650 грн.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-23/13224-ФХД від 07.12.2023, надана на експертизу рідина, яка містяться у пластиковій пляшці, є спиртом етиловим ректифікованим, містить у своєму складі етиловий спирт, об`ємна частка якого в даних рідинах відповідно становить 95,8% об. Надана на експертизу рідина, яка міститься у пластиковій пляшці, не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови».

Згідно з листом Чернігівської митниці ДМС України №7.11-2/15-02/8.5/1336 від 13.03.2024 встановлено, що об`єкти, зазначені у висновку за результатами проведення судової експертизи речовин, матеріалів та виробів № СЕ-19/125-23/13224-ФХД від 07.12.2023 - згідно УКТЗЕД класифікується в товарній підкатегорії 2207 10 00 90, тобто, згідно п.п.215.3.1. п.215.3. ст.215 Податкового кодексу України, є підакцизним товаром.

Вказаними діями, які виразились у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою незаконно виготовленого спирту етилового, а також збуті незаконно виготовленого спирту етилового, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204 КК України.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просив вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України. Послався на незаконність, необґрунтованість вироку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зазначив, що суд поклав в основу вироку докази, надані стороною обвинувачення, при цьому не надав належної оцінки доказам, наданим стороною захисту. Вказав на нечітко сформульоване у вироку обвинувачення, визнане судом доведеним, а саме: не конкретизовано місце (автомобіль і її фактичний користувач ОСОБА_11 ), час, спосіб вчинення злочину та його наслідки, форму вини і мотив. При цьому, під час дослідження письмових доказів, місцевим судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження деяких матеріалів кримінального провадження. Вказав на порушення правил підслідності, визначених ст.ст.214, 216 КПК України. Зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутня вмотивована постанова заступника Генерального прокурора про зміну підслідності слідчим БЕБ України з підстав неефективності досудового розслідування з наведенням необхідного мотивування, що тягне за собою визнання недопустимими доказів, отриманих під час такого досудового розслідування. Проте, місцевим судом не було надано оцінки доказам, наданих захисником на підтвердження порушення правил підслідності. Також зазначив, що в першочергових відомостях, внесених до ЄРДР, було вказано про те, що ОСОБА_11 здійснює загальне керівництво щодо незаконного виготовлення, зберігання і збуту спирту та фальсифікованої підакцизної продукції. Виконавцями є ОСОБА_8 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Проте, у подальшому, на підставі постанови прокурора ОСОБА_6 , було виділено в окремі провадження матеріали по ОСОБА_8 , по ОСОБА_12 та по ОСОБА_13 , досудове розслідування закінчили, обвинувальні акти направлені до місцевих судів. При цьому, будь-які матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_11 на даний час відсутні, що вказує на упередженість слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні. Зазначив, що всі базові докази на підтвердження винуватості ОСОБА_8 були зібрані в іншому кримінальному провадженні. Вказав на незаконність проведення НСРД у кримінальному провадженні, ненадання стороні захисту доказів на підтвердження законності проведення НСРД, що є підставою для визнання отриманих доказів недопустимими. Зазначив, що при оцінці письмових доказів місцевий суд посилається на них як на оригінали, проте, в матеріалах виділеного кримінального провадження щодо ОСОБА_8 знаходяться лише копії документів, а оригінали залишись в першочерговому кримінальному провадженні. Вказав на неповноту судового розгляду, яка виразилась у незадоволенні місцевим судом його клопотань з приводу дослідження вироків щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , останній при цьому неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності за незаконну діяльність з підакцизними товарами на території торгівельної бази по АДРЕСА_2 . Послався на недоведеність в діях ОСОБА_8 об`єктивної, суб`єктивної сторони та суб`єкту кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України. Крім того, у висунутому обвинуваченні і вироку відсутній експертний висновок про належність вилученого у ОСОБА_10 спирту етилового до підакцизних товарів з посиланням на конкретну товарну позицію за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності. Тобто, стороною обвинувачення не доведено, що інкримінований розчин є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України. Також під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 подав клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження щодо нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України. Доводи, викладені обвинуваченим у скарзі, повністю відповідають за змістом доводам апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та відмовився надавати будь-які показання.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.

Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши передбачені ст.91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення кримінального правопорушення й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Усупереч твердженням сторони захисту, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.204 КК України, отримані в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані, в силу ст.84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які б свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, обвинуваченим та його захисником не наведено.

В основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зокрема, покладено показання свідка ОСОБА_10 , який будучи допитаним у судовому засіданні місцевого суду, підтвердив добровільну участь у конфіденційному співробітництві з працівниками поліції, та показав, що 23.10.2023 за адресою: м. Чернігів, вул. Ріпкинська, 4, він приймав участь в оперативній закупці в обвинуваченого 5 л спирту за ціною 650 грн. Повідомив, що придбаний у ОСОБА_8 спирт та отриману решту в сумі 50 грн ним було одразу передано працівникам поліції. Також заперечував будь-яку зацікавленість у результатах розгляду даного кримінального провадження та стверджував про усвідомлену громадську позицію.

Окрім показань свідка, факт зберігання та збуту обвинуваченим етилового спирту підтверджується також протоколом огляду місця події від 23.10.2023, згідно з яким, в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , було виявлено та вилучено у ОСОБА_10 пластикової ємності об`ємом 5 літрів зі спиртовмісною сумішшю, яку ним було придбано у ОСОБА_8 під час реалізації оперативної закупки, та 50 грн решти. Вилучену пластику ємність зі спиртовмісною сумішшю поміщено до спецпакету PSP 4262877 (т.1, а.к.п.169-172).

Відповідно до протоколу про результати проведення НСРД у виді контролю за вчиненням злочину від 23 жовтня 2023 року, підтверджується фіксація перебігу вказаної негласної слідчої дії у достатньому обсязі з огляду на характер такої дії та необхідності встановлення за її допомогою обставини, що мають значення для даного провадження. Зокрема, придбання 23.10.2023 на території бази «Ріпкинська» в м. Чернігів ОСОБА_10 у ОСОБА_8 , який перебував у автомобілі «Chrysler Voyager» сірого кольору, з польськими номерами, пластикової ємності об`ємом 5 літрів зі спиртовмісною сумішшю за 650 грн (т.1, а.к.п.163-164).

Згідно з протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 14.11.2023 з додатком до нього - картою пам`яті micro CD, підтверджується фіксація перебігу негласної слідчої дії у достатньому обсязі з огляду на характер такої дії та необхідності встановлення за її допомогою обставин, що мають значення для даного провадження, зокрема, продаж 23.10.2023 обвинуваченим ОСОБА_10 пластикової ємності об`ємом 5 л зі спиртовмісною сумішшю за ціною 650 грн.

З вищенаведених протоколів за результатами проведення НСРД, зокрема, убачається, що в салоні автомобіля «Chrysler Voyager» перебував лише ОСОБА_8 , який самостійно приймав рішення при спілкуванні зі свідком ОСОБА_10 щодо продажу йому спирту (кількості та вартості), а завуальована форма та зміст запитань-відповідей, приховування ним пластикової ємності зі спиртом у чорний пакет при передачі покупцеві, в співставленні зі змістом протоколів зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (телефонних мереж) свідчить про певний рівень конспірації та усвідомлення ним протиправності своїх дій, що у даному випадку спростовує версію сторони захисту, що всі речі в автомобілі належать роботодавцю, так як саме ОСОБА_8 вільно розпоряджався спиртовою сумішшю, передаючи її у розпорядження ОСОБА_10 та отримуючи за це грошові кошти, які, відповідно до протоколу вручення грошових коштів від 23.10.2023, були вручені свідку для проведення оперативної закупки.

Як слідує з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2023, свідок ОСОБА_10 упізнав за загальними рисами обличчя, форми носу, вух та губ обвинуваченого ОСОБА_8 , який 23.10.2023 продав йому за 650 грн пластикову ємність об`ємом 5 л з характерним запахом спирту (т.1, а.к.п.204-206).

Посилання сторони захисту на незаконність проведення НСРД у кримінальному провадженні, на ненадання доказів на підтвердження законності проведення НСРД, що є підставою для визнання отриманих доказів недопустимими, не заслуговують на увагу.

Так, згідно з ухвалою слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 11.09.2023, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, було надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000046 відносно ОСОБА_8 у виді: аудіо-, відеоконтролю вказаної особи; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж - мобільного телефону НОМЕР_1 ; спостереження за особою (т.1, а.к.п.154-156).

Дорученням слідчого начальнику УСР в Чернігівській області було надано доручення на проведення в кримінальному провадженні № 0000046 негласних слідчих (розшукових) дій, що були санкціоновані ухвалою слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 11.09.2023 (т.1, а.к.п.157-158).

Дорученням прокурора начальнику УСР в Чернігівській області було надано доручення на проведення в кримінальному провадженні № 0000046 негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки (т.1, а.к.п.159).

Підставою для проведення 23 жовтня 2023 року негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_8 , із залученням до проведення оперативної закупки в якості покупця ОСОБА_10 , була відповідно постанова прокурора від 18.10.2023, яка відповідає вимогам ст.251, ч.7 ст.271 КПК України (т.1, а.к.п.160-161).

Крім того, як слідує з відповідного протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 15.05.2024, на той час, підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ознайомилися з усім обсягом матеріалів кримінального провадження (т.1, а.к.п.217-220). При цьому, за наслідком ознайомлення, будь-яких заяв та клопотань, у тому числі, щодо надання будь-яких інших матеріалів, які сторона захисту вважала не наданими, ними заявлено не було, що свідчить про елементи зловживання своїми процесуальними правами на та є нічим іншим, як обраною лінією захисту від обвинувачення.

Твердження захисника про умисне завищення тяжкості кримінального правопорушення, при внесенні слідчим відомостей до ЄРДР, автоматично не обумовлює незаконність проведення НСРД у кримінальному провадженні.

Чинним законодавством встановлені певні запобіжники від безконтрольного застосування НСРД, як на рівні суб`єктів, що видають дозвіл на їх проведення, так і з огляду на тяжкість злочину, для розслідування якого, на думку слідчого, прокурора, їх проведення є необхідним.

Враховуючи, що відомості до ЄРДР вносились за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.204 КК України і негласні слідчі (розшукові) дії проводились у межах кримінального провадження щодо тяжкого злочину, отже порушення вимог ч.2 ст.246 КПК України відсутні, незважаючи на зміну в процесі проведення досудового розслідування кваліфікації на злочин невеликої тяжкості (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 в справі №607/15414/17).

У поданій апеляційній скарзі захисник послався на нечітко сформульоване у вироку обвинувачення, визнане судом доведеним, а саме: не конкретизовано місце (автомобіль і її фактичний користувач ОСОБА_11 ), час, спосіб вчинення злочину та його наслідки, форму вини і мотив. А також вказав на недоведеність у діях ОСОБА_8 об`єктивної, суб`єктивної сторони та суб`єкту кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України. Також захисник зазначив, що у висунутому обвинуваченні і вироку відсутній експертний висновок про належність вилученого у ОСОБА_10 спирту етилового до підакцизних товарів з посиланням на конкретну товарну позицію за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності. Тобто, стороною обвинувачення не доведено, що інкримінований розчин є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Разом з тим, такі доводи не заслуговують на увагу і спростовуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Так, формулювання ст.204 КК України у системному зв`язку з положеннями ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» указують на те, що предметом злочину, передбаченого ст.204 КК України, можуть бути саме алкогольні напої, які виготовлені незаконно з порушенням технології чи з неправомірним використанням знаку для товарів і послуг, чи копіювання форми, упаковки, зовнішнього оформлення.

Згідно з протоколом огляду місця події від 23.10.2023, у свідка ОСОБА_10 вилучено пластикову ємність об`ємом 5 літрів зі спиртовмісною сумішшю, яку, як він упевнено зазначив, придбав у ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-23/13224-ФХД від 07.12.2023, надані на експертизу рідини, що містяться у двох пластикових пляшках, є спиртом етиловим ректифікованим. Об`ємна частка етилового спирту у вище вказаних рідинах становить відповідно 95,7 % об. та 95,8 % об. Надані на експертизу рідини, що містяться у двох пластикових пляшках, не відповідають вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови» (т.1, а.к.п.199).

Відповідь Чернігівської митниці ДМС України від 13.03.2024, підтверджує приналежність, наданої експерту на дослідження рідини, згідно УКТ ЗЕД, до групи підакцизних товарів в товарній підкатегорії 2207 10 00 90 (т.1, а.к.п.203).

На підставі вищевказаного експертного висновку та в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, є доведеним факт незаконного збуту ОСОБА_8 за обставин, викладених в обвинувальному акті, спирту етилового ректифікованого, який містить у своєму складі етиловий спирт, об`ємна частка якого в рідині становить саме 95,8 % об. свідку ОСОБА_10 .

Крім того, важливою також обставиною в контексті цього злочину є місце продажу 23.10.2023 обвинуваченим етилового спирту свідку ОСОБА_10 , а саме з автомобіля «Chrysler Voyager», сірого кольору, з польськими номерами.

Тобто, пластикова ємність, в якій зберігалась спиртовмісна суміш, місце (в автомобілі) та спосіб реалізації алкогольних напоїв, що викликає обґрунтовані сумніви щодо законних підстав такої реалізації; конспіративні дії обвинуваченого, спрямовані на збут свідку у встановлений, у ході судового провадження у місцевому суді, спосіб (пакет, в який поміщена пляшка з спиртовою сумішшю та відсутність мінімально обладнаного для продажу приміщення), спілкування ОСОБА_8 з потенційними замовниками по телефону, усвідомлене розуміння обвинуваченим перешкод його діяльності працівниками поліції, яке вбачається з протоколів НСРД, про що свідчить спілкування з іншим абонентом, а також відсутність доказів у сторони захисту щодо суб`єкта підприємницької діяльності, в якого придбавалась ця суміш, свідчать про обізнаність ОСОБА_8 щодо придбання з метою збуту саме незаконно виготовленого етилового спирту.

Зазначене вище спростовує твердження захисника про безпідставне обвинувачення щодо обізнаності ОСОБА_8 у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою незаконно виготовленого спирту етилового, а також збуті незаконно виготовленого спирту етилового, і відповідно, направленості його умислу на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що невстановлення в ході досудового розслідування ким виготовлений етиловий спирт, унеможливлює доведення його ознаки як «незаконно виготовленого», є безпідставними, оскільки реалізований обвинуваченим етиловий спирт у пластиковій ємності не містить будь-якої інформації щодо його виробника та місця виготовлення. До того ж, така інформація не була надана ні захисником, ні самим ОСОБА_8 під час судового провадження чи апеляційного розгляду для спростування пред`явленого обвинувачення. А з урахуванням висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, висновок щодо його невідповідності вимогам ДСТУ, беззаперечно свідчить про його фальсифікацію, а отже, виготовлення без дотримання встановлених вимог, що і є свідченням незаконного виготовлення.

Крім того, обвинувачення ОСОБА_8 , в частині саме незаконного виготовлення етилового спирту не пред`являлось, а те, що обвинувачений був достеменно обізнаний з тим, що він купує незаконно виготовлений спирт етиловий для подальшої мети реалізації ні у місцевого суду, ні у колегії суддів апеляційного суду сумнівів не викликає.

Також є неспроможним посилання сторони захисту на порушення правил підслідності, визначених ст.ст.214, 216 КПК України, а також на відсутність у матеріалах кримінального провадження вмотивованої постанови заступника Генерального прокурора про зміну підслідності слідчим БЕБ України з підстав неефективності досудового розслідування з наведенням необхідного мотивування, що тягне за собою визнання недопустимими доказів, отриманих під час такого досудового розслідування.

Згідно з ч.3 ст.216 КПК України досудове розслідування у кримінальних провадженнях про злочини, що передбачені ст.204 КК України, здійснюється Бюро економічної безпеки.

Частиною першою ст.218 КПК України визначено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.36 КПК України заступник Генерального прокурора своєю вмотивованою постановою має право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, в тому числі, слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування.

У даному випадку, прокурор у відповідних постановах від 09.08.2023 та 13.03.2024 про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000046 від 01.08.2023 та № 00000664 від 05.03.2024, доручаючи такі дії слідчим ГУНП в Чернігівській області, послався на те, що на території Чернігівської області територіальний орган БЕБ фактично не розпочав своєї роботи, що унеможливлює виконання ним вимог, передбачених ст.218 КПК України.

Вирішуючи питання про обґрунтованість вищевказаних постанов прокурора, слід зазначити, що вони були обумовлені саме відсутністю функціонування на території Чернігівської області територіального органу БЕБ, територіальною віддаленістю центрального апарату БЕБ від місця вчинення правопорушення, а відтак, таке рішення прокурора, оформлене постановою, не лише жодним чином не суперечить положенням ч.5 ст.36 КПК України, а й прямо передбачене вказаною нормою, є цілком обґрунтованим та мотивованим.

Вказані обставини об`єктивно перешкоджали здійсненню досудового розслідування кримінальних проваджень саме БЕБ, що свідчить про доцільність та обґрунтованість винесених прокурором постанов про зміну підслідності вищевказаних кримінальних проваджень.

Отже, всупереч позиції сторони захисту, слідчі ГУНП в Чернігівській області, здійснюючи досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні, діяли в межах повноважень, а отримані ними докази є належними та допустимими.

Крім того, як свідчить практика Верховного Суду, зокрема, в ухвалі від 09.02.2021 (справа №640/5023/19), ані Конституція України, ані положення національного законодавства, ані положення будь-яких міжнародних договорів, що визначають стандарти справедливого розгляду у кримінальних справах, не передбачають права особи вимагати розслідування певним органом розслідування.

Право на захист передбачає, що процесуальні можливості, необхідні для захисту від обвинувачення, мають бути забезпечені будь-яким органом, який проводить розслідування, однак як би далеко не були визначені його межі, не сягає так далеко, щоб надати стороні захисту можливість контролювати, який орган буде проводити розслідування. Включати право на розслідування органом, визначеним в ст.216 КПК, у склад фундаментальних прав особи, вважає невиправданим.

Щодо інших доводів апеляційних скарг на думку обвинуваченого та його захисника, є підставами для скасування вироку, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст.ст.17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст.91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі, проаналізував та дослідив весь необхідний об`єм доказів, та слушно дійшов висновку про те, що ОСОБА_17 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч.1 ст.204 КК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, апеляційний суд, приходить до висновку про доведеність того, що ОСОБА_8 незаконно придбав з метою збуту, зберігав з цією метою незаконно виготовлений етиловий спирт, а також 23.10.2023 збув незаконно виготовлений спирт етиловий, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.204 КК України.

Відтак, позицію апелянтів колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_8 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Стосовно поданого під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_7 клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За змістом частини 5 ст.219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 14 травня 2024 року слідчим ГУНП в Чернігівській області до ЄРДР за №0000809 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України (т.1, а.к.п.141).

19 березня 2024 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (т.1, а.к.п.207-210).

16 травня 2024 року ОСОБА_8 і його захиснику слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_18 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано стороні захисту доступ до матеріалів справи (т.1, а.к.п.228).

Як зазначив у поданому клопотанні захисник ОСОБА_7 , 17 травня 2024 року сторона захисту підтвердила факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (т.1, а.к.п.217-220).

А тому, на думку захисника, враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не зупинялось і завершилось 19 травня 2024 року, то складання і затвердження обвинувального акта 20 травня 2024 року і скерування та надходження його до суду першої інстанції цього ж дня (т.1, а.к.п.1), відбулося поза межами строку досудового розслідування.

Проте, таке твердження захисника є неспроможним, з наступних міркувань.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у Постанові Верхового Суду №711/3111/19, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 ч.1 ст.284 КПК України.

Як убачається з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 15.05.2024, підозрюваний ОСОБА_17 та його захисник ОСОБА_7 закінчили ознайомлення з матеріалами кримінального провадження саме 20 травня 2024 року, про що свідчать їх особисті підписи (т.1, а.к.п.219)

А відтак, складання і затвердження 20 травня 2024 року обвинувального акту, а також скерування й надходження у цей же день його до суду першої інстанції відбулося в межах строку досудового розслідування.

За таких підстав, клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, його вік; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді штрафу у розмірі, наближеному до мінімального, що передбачений санкцією ч.1 ст.204 КК України, із застосуванням додаткового покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4