Справа № 463/9214/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1723/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу директора Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002850 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_7 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002850 від 25.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Накладено арешт на майно належне управлінню безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, а саме:

мобільний телефон марки «Blackberry 9700» IMEI: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S20» IMEI: НОМЕР_2 , які упаковано до сейф-пакету НПУ №INZ2007817; (належні ОСОБА_10 )

апаратний засіб К31 електронний ключ Алмаз-1К, який упаковано до сейф-пакету НПУ №INZ2007813; (належні ОСОБА_10 );

журнал із назвою «Білецький та приватні виконавці 2023» на 296 арк., який упаковано до сейф-пакету №QYH0143651; (належні управлінню безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради);

ноутбук марки «DELL 2LHYM42», який упаковано до сейф-пакету №RAW0038805, належні управлінню безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради; ноутбук марки «Acer NXVPREU00P12403O567600», який упаковано до сейф-пакету №RAW0038802, належні управлінню безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, що вилучено 03.10.2024 в ході обшуку за місцем знаходження управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, яке здійснює свою діяльність за адресою: м. Львів, вул. Зелена, буд. №9, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

На вказану ухвалу слідчого судді директор Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить поновити строк апеляційного оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати; постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що оскаржувана ухвала була отримана представником Департаменту лише 18.11.2024 особисто в приміщенні суду, що підтверджується наявними матеріалами у справі.

Звертає увагу, що з ухвали слідчого судді та клопотання слідчого не видається зрозумілим, які саме правочини укладали службові особи управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР всупереч інтересам юридичної особи, які саме тяжкі наслідки спричинено, а також, чому наслідки є тяжкими. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вищевказаному, окрім сумнівних показань свідка ОСОБА_11 , які ґрунтуються на розповіді невідомої особи.

Стверджує, що в ході проведення обшуку за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 9, окрім майна, що належить Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР, вилучено також особисте майно начальника управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР.

Зазначає, що слідчим в клопотання не зазначено, яке саме відношення мають вилучені 03.10.2024 в ході обшуку речі до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КПК України, оскільки жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказане майно було знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегло на собі їх сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказує на порушення вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки клопотання про арешт майна скеровано до суду 04.10.2024, зареєстровано 07.10.2024, а рішення ухвалене слідчим суддею лише 14.10.2024.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити таку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Так, у провадженні Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0002850 від 25 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

03 жовтня 2024 року у ході санкціонованого обшуку за місцем знаходження управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР, за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 9, було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Blackberry 9700» IMEI: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S20» IMEI: НОМЕР_2 , які упаковано до сейф-пакету НПУ №INZ2007817 (належні ОСОБА_10 ); апаратний засіб К31 електронний ключ Алмаз-1К, який упаковано до сейф-пакету НПУ №INZ2007813 (належні ОСОБА_10 ); журнал із назвою «Білецький та приватні виконавці 2023» на 296 арк., який упаковано до сейф-пакету №QYH0143651 (належні управлінню безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради); ноутбук марки «DELL 2LHYM42», який упаковано до сейф-пакету №RAW0038805 (належні управлінню безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради); ноутбук марки «Acer NXVPREU00P12403O567600», який упаковано до сейф-пакету №RAW0038802 ,належний управлінню безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради.

Постановою слідчого від 03 жовтня 2024 року вищеперелічене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002850 від 25 вересня 2024 року.

Речі, які було вилучено за результатами проведеного обшуку, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Окрім цього, вказані речі у подальшому планується використати у якості об`єктів експертних досліджень.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Також, апеляційний суд не погоджується з твердженням апелянта про порушення слідчим суддею вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме щодо порушення строків розгляду клопотання слідчого про арешт майна, адже, як вбачається з матеріалів провадження, клопотання надійшло до Личаківського районного суду м. Львова 07.10.2024 та було призначено до розгляду на 10.10.2024, тобто в межах 72 годин, визначених кримінальним процесуальним законом.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

поновити директору Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу директора Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002850 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: