Справа № 521/8932/14-к
Номер провадження:1-кп/521/542/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

перекладач ОСОБА_5

в присутності обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строків тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В ході судового засідання в порядку ст. 331 КПК України на обговорення учасників процесу ставилося питання щодо продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , строк дії якого закінчується 15.08.2014 року.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, тому що ризики, які існували про обрані запобіжного заходу не зменшились.

Сторона захисту просила змінити запобіжний заход.

Суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити з наступних причин.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується, у скоєнні кримінально правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України., що, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Однак, лише тяжкість скоєного злочину не може бути підставою для продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ у справі Єчус проти Литви, про те, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Крім того згідно рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі Яблонський проти Польщі, від 23 вересня 1998 року у справі I.A. проти Франції, від 04 жовтня 2001 року у справі Іловецький проти Польщі та згідно п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані.

В судовому засіданні прокурором доведено, що існує ризик переховування від суду, проте не довів що застосування інших запобіжних заходів не може бути достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про не доцільність зміни обвинувачено заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України на 60 днів, тобто з урахування ухвали суду до 14.10.2014 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі вісімдесят п`ять тисяч гривень

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного відношенні ОСОБА_6 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1