Справа №766/1834/25
н/п 1-кс/766/1225/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000127 від 05.02.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

07.02.2025 року прокурор звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому просив: накласти арешт на тимчасово вилучено майно, а саме: автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.05.2020 «Toyota Land Cruiser Prado 150», НОМЕР_4 , ключ від автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», НОМЕР_4 , з метою збереження речових доказів та подальшого призначення експертиз.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділом ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000127 від 05.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Так, 05.02.2024 до ч/ч ВП № 2 ХРУП ГУНП Херсонської області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який просить вжити заходів до розшуку його автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який він в січні 2022 р. надав у користування своєму знайомому ОСОБА_6 . Однак останній на теперішній час на зв`язок не виходить, автомобіль не повернув.

06.02.2025 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Херсон, вул. Філатова, 30, слідчим виявлено та вилучено автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.05.2020 «Toyota Land Cruiser Prado 150», НОМЕР_4 , ключ від автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», НОМЕР_4 .

Огляд проводився за участі ОСОБА_7 , 1977 р.н., котрий повідомив, що зазначений автомобіль придбав у січні 2022 року у ОСОБА_6 , який надав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 та транспортний засіб.

Автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 було вилучено тимчасово поміщено на територію ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_3 від 19.05.2020 «Toyota Land Cruiser Prado 150», НОМЕР_4 та ключ від автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», НОМЕР_4 вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 1169337.

Вилучені в ході оглядів речі і майно постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного тимчасово вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, в першу чергу судових експертиз, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину та відповідає критеріям ст. 98 КПК України, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Вилучені в ході проведення огляду від 06.02.2025 автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.05.2020 «Toyota Land Cruiser Prado 150», НОМЕР_4 , ключ від автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», BT 5808 CI визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та можуть бути засобом розкриття вказаного злочину, викриття осіб, які вчинили вказаний злочин, тому виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна матиме наслідком його повернення та зміни його конструктивних властивостей, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, вказане майно відповідає критеріям статті 98 Кримінального процесуального кодексу України та є предметом вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також тільки заборона користування та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з викладених підстав, пояснив, що для забезпечення проведення експертизи з метою встановлення оцінки машини, необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що його довіритель через декілька годин після повідомлення про злочин передзвонив на лінію 102 та повідомив, що незаконне заволодіння його транспортним засобом місця не мало. Таким чином, події злочину не було, тому автомобіль не є доказом у кримінальному провадженні. Вважав, що мета для арешту майна відсутня, а безпідставне утримання транспортного засобу правоохоронними органами порушує права його довірителя, як власника майна. Перебування автомобіля на території відділу поліції щодня загрожує його знищенням.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 05.02.2025 року до правоохоронних органів надійшла заява від ОСОБА_5 , який просить вжити заходів до розшуку його автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , який в січні 2022 року надав у користування своєму знайомому ОСОБА_6 , однак останній на зв`язок не виходить, автомобіль не повернув.

У відповідності із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.170-174 цього Кодексу.

Постановою слідчого від 06.02.2025 року вказаний автомобіль визнаний речовим доказом як предмет злочину. Проте відомостей про те, що на ньому містяться сліди кримінального правопорушення постанова не містить.

Метою накладення арешту на речові докази є збереження самого речового доказу, щоб запобігти його зникненню, втраті, знищенню.

Проте підстав вважати, що при передачі автомобіля власнику існує така загроза немає, тому таке обмеження власника у праві володіння своїм майном, як його арешт, є нерозумним і неспіврозмірним.

При цьому, слідчий суддя враховує клопотання ОСОБА_5 від 07.02.2025 року, що адресоване начальнику СВ Відділу поліції № 2 ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , згідно із яким автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_4 був переданий ним у користування ОСОБА_6 у 2021 році. Йому стало відомо, що ОСОБА_6 не знаходиться в Україні, зв`язок втрачений. Те, що автомобіль перебуває у ОСОБА_7 йому відомо не було. Оскільки автомобіль у нього в кредиті та по ньому нараховуються відсотки, то не вживати заходи по розшуку автомобіля він не міг. Він є військовослужбовцем та перебуває у зоні бойових дій. За таких умов і неможливості розшукати автомобіль самостійно, 05.02.2025 року ним було прийнято рішення звернутися за допомогою у розшуку до поліції. В цей же день були закриті усі кредитні зобов`язання, що дає змогу тепер погасити кредит і в подальшому переоформити автомобіль. В цей же день він повідомив на гарячу лінію поліції, що автомобіль знайдено і заяву він анулює. З огляду на викладене просив арешт на автомобіль не накладати.

Решта майна, на яке прокурор просив накласти арешт, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ, є похідним від автомобіля, тому підстав для їх арешту також немає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000127 від 05.02.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України - відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13.02.2025 року о 12.00 год.

Слідчий суддяОСОБА_1