Справа № 361/9764/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2338/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не інваліда, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 286-1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 03 жовтня 2023 року по 29 листопада 2023 року, за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Вироком вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 01 жовтня 2023 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки ЗАЗ моделі 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що

-«водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»

рухаючись по автодорозі «Київ-Чернігів», в напрямку від м. Суми до м. Київ, проїжджаючи ділянку дороги за 550 метрів до будинку № 1, що по вулиці Київська в с. Гоголів, Броварського району, Київської області, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що

-«для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,

під час руху у вказаному напрямку не врахував дорожню обстановку, в результаті чого втратив можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що

- «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

де в подальшому, допустив виїзд на праве прилегле узбіччя, де здійснив з`їзд в кювет з перекиданням.

У наслідок порушень ОСОБА_7 вимог пунктів п. 2.9 а), 2.3 «б» та 12.1. Правил дорожнього руху, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажир автомобіля марки ЗАЗ моделі 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритих переломів 6,7,8 та 10 ребер зліва, укушеної рани язика.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів п. 2.9 а), 2.3 «б» та 12.1. Правил дорожнього руху, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_10 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та призначити більш м`яке покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має проблеми зі здоров`ям та не може пересуватись без сторонньої допомоги, позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка просила суд не карати обвинуваченого, та призначити мінімально можливе покарання, повне відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, відсутність цивільного позову потерпілої, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у вигляді щирого каяття та відсутність обстави, що обтяжують його покарання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, захисника, потерпілу,які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286-1 КК України у апеляційному порядку не оскаржується.

Санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Судом першої інстанції визначено покарання ОСОБА_7 в межах санкції ч.1 ст. 286-1 КК України із застосуванням як основного, так і обов`язкового додаткового покарання.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При визначенні покарання, судом прийнято до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином, що характеризується необережною формою вини, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав частково, щиро кається у вчиненому та критично ставиться до своєї поведінки, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, перебуває під наркологічним диспансерно-динимічним наглядом з 11.06.2022 року, має розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом першої інстанції було ретельно досліджено всі обставини справи і надано оцінку кожній обставині, яка, на думку обвинуваченого, не була врахована при призначенні покарання.

Разом з тим, посилання обвинуваченого на наявність у нього проблем зі здоров`ям не підтверджена жодним доказом.

Також, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286-1 КК, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, думка потерпілої щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питанні.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Покарання обвинуваченому за ч.1 ст.286-1 КК України у виді реального позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання, необережного характеру вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що обвинувачений з 11.06.2022 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, має синдром залежності та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю та, знаючи про свою залежність та усвідомлюючи наслідки, обвинувачений у стані тяжкого алкогольного сп`яніння (3,41 ‰) керував транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого пасажиру була заподіяна шкода здоров`ю.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб, тому призначене покарання у виді реального позбавлення волі є співмірним і домірним вчиненому та особі обвинуваченого.

Підстави для застосування вимог ст.69,75 КК України відсутні.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують та не містять переконливих доводів про те, що призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром є несправедливим внаслідок суворості.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: