Справа № 521/4765/25
Пр-ня по справі № 1кп/521/1405/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

28 березня 2025 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000059 від 28.02.2025 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Таїрове, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не офіційно працюючий вантажником у приватному магазині, не одружений, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1)06.09.2011 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 1 рік; 2)05.03.2012 року Овідопольським р/с Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; 3)12.07.2017 року Київським р/с м. Одеси, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до арешту на строк 6 місяців; 4)04.06.2018 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць; 5)17.12.2019 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці; 6)12.11.2020 року Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці; 7)08.06.2021 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК до арешту на строк 3 місяці; 8)02.06.2022 року Київським р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК до штрафу у розмірі 17 000 гривень; 9)06.10.2023 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК остаточно до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу 17 000 гривень; 10)30.11.2023 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та штрафу у сумі 17 000 гривень, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку, проводився без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі ч. 2 ст. 381 КПК.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , 27 лютого 2025 року, у невстановлений час та місці, використовуючи свій мобільний телефон, діючи умисно, за допомогою месенджеру «Telegram» замовив у користувача під ім?ям «Дима» наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, сплативши за нього грошові кошти. Далі, отримавши від невстановленої особи вказівки щодо місцезнаходження замовленого наркотичного засобу, 27.02.2025 року приблизно о 15 годині 40 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, неподалік будинку № 37, діючи умисно, з метою придбання та зберігання наркотичного засобу, підняв з землі заздалегідь замовлені три згортки, обмотані клейкою стрічкою синього кольору, всередині яких знаходились згортки з фольги із вмістом кристалічної речовини білого кольору масою 1,113 гр., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, з кількісним вмістом 0,430 гр., тим самим незаконно придбав вказаний наркотичний засіб для власного вживання, без мети збуту.

В той же день, 27 лютого 2025 року о 16 години 35 хвилин за адресою м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, біля будинку № 37 був зупинений ОСОБА_3 та під час огляду місця події у останнього було виявлено та вилучено три згортки, обмотані клейкою стрічкою синього кольору, всередині яких знаходились згортки з фольги із вмістом кристалічної речовини білого кольору масою 1,113 гр., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, з кількісним вмістом 0,430 гр. Вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, ОСОБА_3 зберігав для власного вживання, без мети збуту.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

2.Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

2.1.Судом обвинувальний акт розглянутий у спрощеному провадженні, без дослідження доказів обставин кримінального проступку, оскільки учасники судового провадження (обвинувачений (підозрюваний), його захисник) не оспорювали встановлені під час дізнання обставини.

2.2.Підозрюваний (обвинувачений) подав заяву щодо визнання своєї вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

2.3.Захисник - адвокат ОСОБА_4 , у протоколі роз`яснення підозрюваному змісту встановлених досудовим розслідуванням обставин та позбавлення права оскаржувати вирок в апеляційному порядку, підтвердила добровільність подання заяви про визнання вини, згоди із встановленими обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за їх відсутності.

2.4.Враховуючи викладені обставини, прокурор на підставі ч. 1 ст. 302 КПК надіслав до суду обвинувальний акт в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

2.5.Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Оскільки, суд розглянув обвинувальний акт у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, докази що характеризують особу обвинуваченого, наявні в розпорядженні суду, досить мінімальні за своїм змістом.

4.3.Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку в КУ ООМЦПЗ не перебуває, як особа яка страждає будь-якими захворюваннями психічного характеру. В тому числі не надані відомості про наявність у обвинуваченого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або захворювання - наркоманія. Відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності прокурором суду не надано.

4.4.Разом з тим, відомості про судимість досить вдало характеризують обвинуваченого. Так ОСОБА_3 має 10 судимостей. Протягом життя він був неодноразово засуджений за злочини проти власності та за кримінальні правопорушення у сфері бігу наркотичних засобів. Останні вироки судів від 06.10.2023 року та 30.11.2023 року в частині засудження за злочини проти власності були декриміналізовані, в зв`язку з чим ОСОБА_3 був звільнений від покарання в силу ст. 5 КК (Ухвала Малиновського р/с м. Одеси від 04.12.2024 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 14.11.2024 року).

4.5.Відповідно для ОСОБА_3 залишилось не вирішим і не виконаним покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, яке було призначено вироком Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2022 року.

4.6.Оскільки вирішення даного питання необхідно для правильного призначення остаточного покарання, в тому числі враховуючи положення ст. 71 КК, суд вважає за необхідне окремо визначити свою правову позицію з цього питання.

4.7.Як встановлено судом, з часу ухвалення вироку Київського районного суду м. Одеси до часу вчинення нового кримінального правопорушення за цим провадженням минуло більше ніж 2 роки (2 роки 9 місяців). Тобто до ОСОБА_3 можливо застосувати положення п. 1 ч. 1 ст. 80 КК, звільнивши від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

4.8.Щодо питання переривання перебігу давності, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1, 3 ст. 80 КК, засуджений вчинить новий злочин, необхідно зазначити, що оскільки кримінальні правопорушення, що мали місце у серпні 2022 року та у листопаді 2021 року за вироками судів від 06.10.2023 року та 30.11.2023 року були декриміналізовані та ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання враховуючи положення ст. 5 КК, відповідно покращення становища засудженого в тому числі поширюється на умови звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

4.9.Застосування положень ст. 5 КК, є фундаментальним правом особи на пом`якшення положення в кримінальній процедурі, завдяки зворотній дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Тому під час вибору при застосуванні чи тлумаченні норм закону необхідно виходити з такого тлумачення, яке буде найбільш корисним для обвинуваченого (засудженого). У Дигестах Юстиніана І , ми можемо побачити наступні положення: «У всіх сумнівних випадках слід віддавати перевагу найбільш милосердному тлумаченню фактів»1; «У кримінальних справах завжди слід дотримуватися більш м`якшої конструкції»2.

4.10.У цьому питанні не має дискусії, враховуючи застосовні норми, які визнали діяння не кримінальним правопорушенням, відповідно переривання строку давності виконання обвинувального вироку у даному випадку не було.

4.11.Щодо питання зупинення перебігу давності, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, то як встановлено судом з матеріалів кримінального провадження відомостей про ухилення слідчим та прокурором суду не надані.

4.12.В матеріалах провадження наявний лист Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області Одеський районний відділ № 2, відповідно до якого ОСОБА_3 перебуває на обліку Одеського РВ № 2 з 30.12.2024 року за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року. Станом на 17.03.2025 року штраф не сплатив.

4.13.Разом з тим, як відомо ч. 5 ст. 53 КК та ст. 26 КВК, встановлює певні процедури за яких орган пробації повинен звернутись до суду про заміну покарання у вигляді штрафу на інше більш суворе. Таким діям передує ґрунтовна робота органу пробації по встановленню фінансових та платоспроможних можливостей засудженого, виявлення місця роботи, соціалізації, умов життя. Суду, за матеріалами кримінального провадження не вдалось встановити жодних відомостей, які б свідчили про проведену активну роботу з засудженим ОСОБА_3 органом пробації, а також пошук найкращого засобу для виконання вироку суду і призначеного покарання.

4.14.Прокурор, направляючи до суду обвинувальний акт із згодою обвинуваченого, із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, так само не перевірив вказані обставини та не надав суду будь-яких доказів проведених заходів органом пробації в порядку ст. 26 КВК у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 .

4.15.Інститут змагальності у кримінальному провадженні є унікальним засобом вирішення будь-яких суперечок і конфліктів. Роль судді у класичному кримінальному процесі зводиться до оцінки доказів і доводів сторін. Тут так само, як і у будь-якому кримінальному провадженні діє презумпція невинуватості, яка стверджувально показує, що людина вважається невинуватою допоки його вина не буде доведена поза розумним сумнівом. Ця презумпція має характер доказу на користь обвинуваченого. Така презумпція, не може залежати від порядності дій прокурора або сумлінності роботи захисника. Вона існує між будь-якими умовами та домовленостями і пронизує дух Кримінального процесу, незалежно від політичних течій чи юридичних реформ. Кожна людина вправі розраховувати на презумпцію невинуватості та на те, що суд захистить її як частину Правовладдя.

4.16.Тому даний суд, даючи оцінку наданим у провадженні доказам вважає, що сторона обвинувачення надіславши до суду обвинувальний акт у спрощеному провадженні вважала, що здійснила всі необхідні дії і зібрала всі необхідні докази для доведення винуватості особи, а також встановила всі обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст. 91 КПК, серед яких і обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення та характеризують особу обвинуваченого, а також які необхідні для призначення правильного покарання.

4.17.Оскільки сторона обвинувачення не надала жодних доказів ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування минулого покарання у вигляді штрафу, суд сприймає як встановлений факт - закінчення строків давності виконання обвинувального вироку Київським р/с м. Одеси від 02.06.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

4.18.Таким чином, суд призначає покарання обвинуваченому без застосування положень ст. 71 КК.

4.19.Разом з тим, обговорюючи питання виду та строку покарання, необхідно звернути увагу на загальну кількість правопорушень, що мали місце у житті ОСОБА_3 . Навіть при умові декриміналізації кримінальних правопорушень за двома вироками, кількість засуджень складає - 8 (вісім) судимостей.

4.20.Поведінка ОСОБА_3 свідчить про нахили до вчинення кримінальних правопорушень. Визнання не існуючими деяких кримінальних правопорушень проти власності, не нівелює моральну частину дій обвинуваченого, який все одно вчинив проступок лише які під юрисдикцією Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тобто, поведінка ОСОБА_3 все ж свідчить про відсутність бажання підкорюватись законом і встановленим у суспільстві правилам.

4.21.Вчинення нового кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів менше ніж через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі у зв`язку із декриміналізацією (Ухвала суду від 04.12.2024 року), свідчить про свідомі бажання вчинення дій, пов`язаних із порушенням кримінального закону.

4.22.При таких умовах, суд не може призначити покарання обвинуваченому м`яке за своїм змістом, оскільки, як показує досвід, вони зовсім не впливають на свідомість обвинуваченого. Так наприклад, ОСОБА_3 призначалась покарання за кримінальні правопорушення проти власності з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК, однак вже протягом декількох місяців, останній вчиняє нове, більш тяжке кримінальне правопорушення і йому призначають покарання із застосуванням ст. 71 КК у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Обвинуваченому призначались покарання у вигляді арешту, які також не мали дієвого заходу, оскільки звільнившись з-під арешту ОСОБА_3 одразу через декілька місяців вчиняє ряд нових умисних кримінальних правопорушень проти власності за що отримує строк у вигляді позбавлення свободи на строк 1 рік 1 місяць. Звільняючись з місць позбавлення волі, ОСОБА_3 майже одразу вчиняє новий злочин за що отримує нове засудження та новий строк покарання. Така характеристика життя обвинуваченого майже відтворює видатну фразу із відомого радянського кінофільму «Вкрав, випив, у в`язницю, .... вкрав, випив, у в`язницю....Романтика». Тільки замість алкоголю, сучасне дозвілля надає обвинуваченому можливість вживати наркотики.

4.23.Таким чином, суд вважає, що вчинення нового кримінального правопорушення, менше ніж через три місяці після звільнення з під варти за минулим вироком показує певну схильність особи до порушення законів та його здатність до тривалої антисоціальної поведінки. Його не стримують ані значні строки покарань, ані мінімальні, наприклад, у вигляді штрафу.

4.24.При існуючих встановлених обставинах, суд вважає, що обвинувачений потребує більш жорсткої реакції держави за порушення суспільних відносин, пов`язаних із забороною придбання та зберігання наркотичних засобів. Таке покарання суд визначає з урахуванням як обставини, що пом`якшують покарання, так і за відсутності обставин, що обтяжує покарання. Обмеження волі - що передбачено у санкції статті, на думку суду, буде саме тим покаранням, яке відповідатиме особі обвинуваченого і фактичним обставинам правопорушення. Можливо стверджувати, що воно буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК суд не знаходить з мотивів викладених вище у вироку.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК, належить покласти на обвинуваченого.

5.2.Речові докази - три згортки, обмотані клейкою стрічкою синього кольору, всередині яких знаходились згортки з фольги із вмістом кристалічної речовини білого кольору масою 1,113 грм., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, з кількісним вмістом 0,430 гр., який вилучений у ОСОБА_3 під час огляду місця події 27.02.2025 року за адресою м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, біля будинку № 37, відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК, підлягають знищенню.

5.3.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили - не обирати. Для виконання вироку суду засуджений ОСОБА_3 повинен в порядку ст. 57 КВК самостійно прибути до місця відбування покарання, після набрання законної сили вироком суду та вручення органом пробації припису про виїзд до місця відбування покарання.

5.4.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

1.2.Початок строку відбування покарання обвинуваченому, відповідно до ч. 1 ст. 58 КВК, обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_3 на облік у виправному центрі.

1.3.До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

1.4.Роз?яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі добровільного невиїзду до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє таку особу до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, тобто після затримання та поміщення в слідчий ізолятор.

1.5.Речові докази по провадженню: 1) три згортки, обмотані клейкою стрічкою синього кольору, всередині яких знаходились згортки з фольги із вмістом кристалічної речовини білого кольору масою 1,113 грм., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, з кількісним вмістом 0,430 гр., який вилучений у ОСОБА_3 під час огляду місця події 27.02.2025 року за адресою м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, біля будинку № 37- знищити.

1.6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок.

1.7.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.8.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.9.Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

1.10.Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Dig. L.L, Tit. XVII, 1.56

[2] Dig. L.L., Tit. XVII, 1. 155, s. 2.

1 Dig. L.L, Tit. XVII, 1.56

2 Dig. L.L., Tit. XVII, 1. 155, s. 2.