ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2210/24 Справа № 182/6976/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001418 від 20 листопада 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 12.20 години 23 січня 2025 року без визначення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який одружений, має трьох малолітніх дітей, не працює, раніше не судимий. Разом з тим, домашній арешт, на думку слідчого судді, недоцільно застосувати, оскільки у підозрюваного немає родичів, які б змогли належним чином контролювати його поведінку та гарантувати виконання ним умов домашнього арешту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На думку захисника, заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення. Підозрюваний з`являвся за викликом суду в судове засідання, має місце реєстрації, оскільки район, в якому знаходиться його квартира, зазнає постійних обстрілів, підозрюваний орендує квартиру по АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 та малолітньою дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, підозрюваний має ще двох малолітніх дітей від іншої жінки. Тяжкість ймовірного покарання не може бути підставою для застосування тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 197 КПК строк тримання під вартою може діяти в межах строку досудового розслідування.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як видно з матеріалів справи 21 листопада 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру. Таким чином, строк досудового розслідування закінчується 21 січня 2025 року.

Отже, встановивши строк дії ухвали (заходу забезпечення) до 23 січня 2025 року, слідчий суддя визначив кінцеву дату дії запобіжного заходу поза межами досудового розслідування, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону і в даному випадку підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, вказане порушення може бути виправлене апеляційним судом, виключно шляхом скасування ухвали слідчого судді та постановленням нової ухвали в порядку, визначеному п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Щодо клопотання слідчого та доводів апеляційної скарги по суті.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його, підтверджуються сукупністю матеріалів, долучених до клопотання, та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, що заявлені ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними, а клопотання слідчого щодо наявності ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого є обґрунтованим.

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, яке за правилами ст. 12 КК є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, апеляційний суд також враховує дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, проживає не за місцем реєстрації, а в орендованій квартирі в м. Нікополь.

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, зокрема шляхом погроз, залякування, враховуючи, що він знає його анкетні дані та місце проживання.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії та органу слідства необхідно провести низку слідчих та процесуальних дій, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Суд апеляційної інстанції зважає на доводи захисника про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки на даному етапі досудового розслідування забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти заявленим ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Дана норма, хоча і носить диспозитивний характер щодо права слідчого судді не визначати розмір застави в передбачених випадках, однак з огляду на обставини кримінального правопорушення, при яких ОСОБА_7 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчинене групою осіб, апеляційний суд вважає за доцільне не визначати розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2025 року без визначення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4