ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3571/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0004402 від 01 листопада 2024 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0004402 від 01 листопада 2024 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Згідно з поданим клопотанням, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 30 жовтня 2024 року приблизно о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з приміщення магазину «Траш», що за адресою: м. Київ, вул. А. Ахматової, 14-А, де між ними та ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння виник словесний конфлікт щодо використання прокатного електросамокату «Болт».

Під час конфлікту між ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виникла обопільна штовханина, під час якої ОСОБА_4 розпилив в повітря газ із наявного у аерозольного балону з подразнюючим препаратом. Після чого ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з використанням невстановленого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, який дістав із карману, наніс ним ОСОБА_8 два удари в область грудної клітини зліва та сідничної ділянки справа, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пересіченням ребра, лівобічного гемопнемотораксу, колото-різаного поранення правої сідничної ділянки.

В подальшому ОСОБА_4 з місця злочину зник

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

01 листопада 2024 року ОСОБА_4 о 22 год. 44 хв. (фактичний час затримання о 18 год. 37 хв. 01 листопада 2024) затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01 листопада 2024 року ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0004402 від 01 листопада 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 грудня 2024 року.

Постановою керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004402 від 01 листопада 2024 року до трьох місяців, тобто до 01 лютого 2025 року включно.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. У слідства є достатні підстави вважати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду актуальний у зв`язку із тим, що перебування на волі підозрюваного ОСОБА_4 , який усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, а наявність місця проживання та роботи не може бути тим фактором, що може гарантувати відсутність ризику втечі внаслідок страху кримінальної відповідальності та тривалого терміну позбавлення волі.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слідчий обґрунтовує тим, що відповідно до встановлених в ході досудового розслідування обставин вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 з місця події зник разом із безпосереднім знаряддям злочину, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, а тому, враховуючи, що знаряддя злочину на даний час не встановлене, він має можливість знищити, сховати або спотворити знаряддя злочину та одяг, на якому могли зберегтись сліди вчинення кримінального правопорушення. Крім того, слідчий вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 , покинувши місце злочину, намагався змінити свій зовнішній вид, поголивши голову та обличчя.

Існування ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні на думку слідчого підтверджується тим, що інкримінований ОСОБА_4 злочин було вчинено із застосуванням насильства, а тому підозрюваний може здійснювати на свідків та потерпілого вплив, шляхом залякування, погроз, тощо. Допитані у провадженні свідки є важливими для досудового розслідування та встановлення істини у кримінальному провадженні, а підозрюваному відоме їх місце роботи (проживання), а отже підозрюваний може здійснювати тиск на них з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь шляхом погроз фізичної розправи, психологічного маніпулювання, шантажу або грошової винагороди.

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і його захиснику.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цій стадії провадження обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу, посилаючись на ризики, визначені статтею 177 КПК України.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні долучив до матеріалів справи характеристики підозрюваного, надані родичами, сусідами, друзями, колегами, роботодавцем, документи щодо здійснення підозрюваним волонтерської діяльності, медичні документи щодо стану здоров`я підозрюваного.

У наданих поясненнях захисник заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри з огляду на участь у конфлікті ще двох осіб, показання підозрюваного про те, що удар потерпілому наніс ОСОБА_11 , який мав при собі ніж, та який наразі є обвинуваченим у кримінальній справі за ч. 2 ст. 263 КК України і якого слідство не відшукало і не допитало. Адвокат також посилався на недоведеність прокурором заявлених ризиків, вказуючи, що у кримінальному провадженні, зокрема, вже був проведений обшук місця проживання підозрюваного, під час якого були вилучені речі і документи, що можуть мати значення для кримінального провадження.

Необґрунтованість доводів прокурора щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, захисник також мотивує позитивно характеризуючими підозрюваного даними з місця роботи, навчання, проживання, а тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та вважав, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з використанням відповідного електронного засобу контролю здатне забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Окремо захисник підозрюваного наголошував на погіршення стану здоров`я підозрюваного після поміщення його у СІЗО.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких мотивів.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004402 від 01 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у ст.ст. 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу;

3) обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, і містяться у: протоколі прийняття заяви від ОСОБА_8 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 , довідках КНП «KMKJI ШМД»; протоколах огляду місця події, протоколі обшуку, протоколах допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , протоколах огляду відеозаписів за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, та в ухвалі слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2024 року, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного і достатньо підтвердженого обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Посилання захисника на вчинення злочину іншою особою, а саме ОСОБА_11 , який мав при собі ніж і який слідством не розшуканий та не допитаний, слідчий суддя вважає недостатніми для обґрунтованого сумніву про непричетність ОСОБА_4 до подій, у вчиненні яких він підозрюється, оскільки підозрюваний про це не заявляв під час затримання, першого допиту як підозрюваного та заявив лише 18 грудня 2024 року під час його допиту напередодні звернення слідчого із клопотанням про продовження запобіжного заходу. У оцінці цих доводів слідчий суддя також виходить з того, що матеріалами провадження підтверджується наявність у ОСОБА_4 під час конфлікту предмета, схожого на ніж, наявність у потерпілого тілесного ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва та колото-різаного поранення правої сідничної ділянки, ненадання підозрюваним органу досудового розслідування цього предмета та невідшукання його проведеними слідчо-розшуковими діями, що зумовлює неможливість встановлення, в тому числі експертним шляхом, можливості або неможливості нанесення потерпілому тілесних ушкоджень вказаним предметом і що виключало б підозру у вчинення цих дій саме підозрюваним та давало можливість припустити іншу версію подій, про яку заявляв підозрюваний під час свого допиту.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховування речей, які мають значення для кримінального провадження, незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Досліджуючи відомості про особу підозрюваного, судом встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, не одружений, дітей не має, працює не офіційно, не має інших осіб на утриманні, характеризується позитивно за місцем проживання, роботи, колишнього місця навчання, користується повагою та авторитетом у родичів, друзів, колег.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на до восьми років, а тому очікування можливого суворого вироку може мати значення для вірогідного ризику переховування, який слідчий суддя вважає цілком вірогідними з огляду на співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування порівняно із засудженням до покарання у виді позбавлення волі. Крім цього, слідчий суддя враховує, що такий ризик є змінюваним в залежності від стадії досудового розслідування та зібраних у кримінальному провадженні доказів, що підтверджують причетність підозрюваного до інкримінованих йому злочинів, в той час як метою застосування запобіжних заходів є запобігання певним ризикам саме у майбутньому.

Слідчий суддя, незважаючи на позитивну характеристику підозрюваного, під час розгляду цього клопотання, не встановив наявності будь-які істотних стримуючих факторів задля запобігання вказаному ризику. Слідчий суддя також враховує об`єктивні труднощі у можливостях здійснення контролю за поведінкою підозрюваного за місцем його перебування, зумовлені введенням військового стану на території України.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Беручи до уваги, що свідки надають викривальні покази щодо підозрюваного, натомість підозрюваний показань щодо інкримінованих йому подій не надав, зважаючи на категорію злочину, обізнаність про місце проживання потерпілого та свідків, однин з яких є його приятелем, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків і потерпілого, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до них, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показань, їх зміни, перекручування або спотворення раніше повідомлених ними обставин.

Щодо заявленого ризику знищення, приховування речей, які мають значення для кримінального провадження,слідчий суддя враховує, що орган досудового розслідування проводить заходи щодо відшукання знаряддя вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим є підстави вважати, що підозрюваний може знищити відшукуванні докази, перебуваючи не в умовах ізоляції, а отже вказаний ризик є досить високим.

Досліджені під час судового засідання обставини кримінального провадження свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення цих ризиків кримінального провадження, з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Так, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, хоча і може певним чином запобігати ризику переховування підозрюваного, однак внаслідок можливості пошкоджень об`єктів критичної інфраструктури, систематичних збоїв у роботі мереж електропостачання та засобів зв`язку, участі працівників Національної поліції, які повинні контролювати виконання підозрюваним цього запобіжного заходу, у виконанні інших завдань щодо забезпеченні громадської безпеки та охорони держави, дієвість та ефективність цього запобіжного, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і за обставинами цього кримінального провадженні не може запобігти встановленим слідчим суддею іншим ризикам.

Особиста порука відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

При визначенні можливості застосуванні цього запобіжного заходу найважливішою гарантією реального виконання покладених на підозрюваного обов`язків є саме особисті якості поручителя, який для нього є авторитетом, зумовлені моральними та вольовими якостями особистості, силою прикладу і здатністю адекватно виразити сенс необхідної вимоги у дотриманні покалдених обов`язків. Визначальним елементом при застосуванні особистої поруки є довіра до особи поручителя, його моральний авторитет.

Щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки, слідчий суддя, заслухавши у судовому засіданні поручителів - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , . ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , вважає, що застосування такого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам буде недостатнім, оскільки відсутні переконливі доводи щодо здатності цих осіб контролювати поведінку ОСОБА_4 , а виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого підозрюваного і їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків. Сама по собі близкість і тривалість стосунків підозрюваного з вказаними особами на думку слідчого судді не може бути у цьому випадку достатнім стримуючим стимулом від неналежного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахування встановлених обставин, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів наявність підстав для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи категорію злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 , наявні ризики слідчий суддя вважає недоцільним на цьому етапі провадження визначати підозрюваному розмір застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 197, 199, 309, 376 КПК України

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 01 лютого 2025 року включно.

Строк дії ухвали - до 18 год. 37 хв. 01 лютого 2025 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 не визначати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - у цей же строк моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1