ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/725/16-к
Провадження № 1-кс/131/45/2025
У Х В А Л А

"20" березня 2025 р. м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 ,

дізнавача старшого дізнавача СД Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 в м.Іллінці Вінницької області заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2015 року за №0000175, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Особою, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , в ході розгляду скарги заявлено в усній формі відвід прокурору Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Вимоги заяви обґрунтовані наявністю обставин, які відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.77 КПК України, викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, унеможливлюють участь прокурора ОСОБА_5 при проведенні судового розгляду скарги. Зокрема вказано, що прокурор ОСОБА_5 здійснював процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні і в інших кримінальних провадженнях, відомості про які вносилися до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 . Прокурор «затягує» справи та не виконує всі процесуальні дії для своєчасного та об`єктивного проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень, що свідчить про його неупередженість. З наведених обставин просить суд здійснити відвід прокурора ОСОБА_5 від участі у розгляді даної скарги.

Старший дізнавач СД Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 вважає, що заявлений відвід є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Прокурор ОСОБА_5 вказав на відсутність жодних підстав для відводу. Зокрема зазначив, що в ході процесуального керівництва в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, зокрема і при погодженні оскаржуваної постанови, діяв в межах наданих йому повноважень. Відтак, вважає заявлений скаржницею відвід невмотивованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення прокурора, якому заявлено відвід, думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, приходжу до наступного.

Положеннями ст.77 КПК України визначено підстави для відводу прокурора. Так, згідно вимог вказаної статті прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Отже, для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які передбачені вказаною вище статтею. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований (ч.5 ст.80 КПК України), з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні. Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

Незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями чи бездіяльністю прокурорів за умови відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про їх упередженість до будь-якого зі сторін провадження, не є підставою для їх відводу.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Білуха проти України», особиста безсторонність та неупередженість особи, яка виконує функції держави, презумується, поки не надано доказів протилежного. Доказами протилежного є переконливі факти порушення безсторонності, тобто факти, які дають підстави для обґрунтованого побоювання прийняття упередженого рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що справедливість, неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури (п.2 ч.1).

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти справедливо, неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Відповідно до Керівних принців ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють суб`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування й в судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. У разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, прокурор зобов`язані провести відповідну слідчу дію в повному обсязі й складені при цьому процесуальні документи долучити до матеріалів справи та надати їх судові у випадку звернення до нього з обвинувальним актом, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. У випадках, коли перелічені учасники провадження безпосередньо чи опосередковано зацікавлені у вирішенні справи, вони мають бути усунені від провадження шляхом самовідводу або відводу (ст. 77 КПК).

Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст. 2 КПК).

Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за правопорушення, а, з іншого, - недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.

Водночас норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Враховуючи доводи заявника, скаржника ОСОБА_3 , висловлені в заяві про відвід, нею визначено правову підставу для відводу прокурору, наведену в п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, - існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора.

У судовому засіданні встановлено, що прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 здійснювалося процесуальне керівництво в ході досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідувань 11 червня 2015 року за №0000175, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, та погоджував оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження.

Під час вирішення питання про відвід встановлено, що підставами для звернення з цією заявою стало посилання скаржниці на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва прокурором ОСОБА_5 упереджено та не об`єктивно, «затягування справи» та не виконання ним всіх процесуальних дій.

Перевіривши підстави, якими обґрунтована заява про відвід, враховуючи зміст ст. 77 КПК України, в якій передбачені підстави для відводу прокурора, вважаю, що обставини, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість прокурора ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Так, у відповідності до ст. 36 КПК України, прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності та здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, на вчиненні визначених дій.

Натомість, позиція під час здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для його відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурора, визначеними ст. 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Слідчий суддя не заперечує, що прокурор, як самостійний учасник кримінального провадження, на якого покладено обов`язок здійснювати процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, має свої процесуальні цілі та професійну заінтересованість у розгляді кримінальних проваджень, в яких вони беруть участь, зокрема і даного провадження. При цьому, кожна із сторін кримінального провадження є рівною у доведенні своєї позиції та досягненні своєї процесуальної мети (ст.22 КПК України).

На переконання слідчого судді, заявлений прокурору відвід ґрунтується лише на оціночних судженнях та не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості або особистій заінтересованості, тоді як сама по собі незгода учасників провадження з процесуальними діями прокурора не є підставою для відводу.

Водночас, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу прокурора, таких підстав не встановлено і слідчим суддею.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, та з урахуванням думки учасників кримінального провадження, вважаю висловлені ОСОБА_3 доводи щодо відводу прокурора ОСОБА_5 такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 77 КПК України, тобто є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Враховуючи викладене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходжу до висновку про те, що зазначені підстави для відводу не є обставинами, що виключають участь прокурора у розгляді скарги, а тому залишаю заяву про відвід без задоволення.

Керуючись ст.ст.77,80,81 КПК України, Законом України «Про прокуратуру», слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_5 у справі з розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2015 року за №0000175 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_6