У Х В А Л А

Справа № 183/2072/25

№ 1-кс/183/437/25

05 березня 2025 року м.Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 09.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, зі слів має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий за погодженням з прокурором застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, увільненим від займаної посади та зарахованим у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, 02 червня 2023 року у ранковий час доби (більш точно час під час досудового розслідування не встановлено) самовільно залишив місце служби тимчасове розташування 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_3 , з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану..

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного посилається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення,

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора. Пояснив, що на службу він не повернувся після лікування, оскільки його військову частину було розформовано і він не знав куди повертатися. Просив не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він має намір продовжити військову службу.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив у клопотанні відмовити, посилаючись на те, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим, існування ризиків прокурором не доведено. Підозрюваний не знав куди йому повертатися на службу, бо його військову частину розформували. У сторони захисту наявна згода від командира військової частини НОМЕР_3 про проходження ОСОБА_6 служби у вказаній частині.

Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази слідчий суддя встановив такі обставини.

У провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебуває провадження внесене року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 09.10.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

19 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Повідомлення про підозру вручено за місцем служби підозрюваного представнику ВЧ НОМЕР_1 .

19 вересня 2024 року повідомлення про підозру вручено захиснику підозрюваного, а також спрямовано на адресу місця мешкання підозрюваного разом із повістками про його явку до слідчого.

Постановою слідчого від 19.09.2024 у зв`язку із неможливістю встановити місце знаходження підозрюваного, останнього було оголошено у розшук.

В подальшому постановою слідчого від 14.10.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000202 від 09.10.2024 за ч.4 ст. 408 КК України зупинене у зв`язку з оголошенням в розшук підозрюваного .

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 встановлено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 .

04.04.2025 ОСОБА_6 затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 21.11.2024 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 408 КК України.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_6 який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Також слідчий суддя погоджується з позицією слідчого та прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Про існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України - вчиняти інші кримінальні правопорушення, свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні самовільного залишення місця служби, в умовах особливого періоду. Тому існує вірогідність відмови підозрюваного виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, що утворює інший склад злочину.

У поданому клопотанні слідчий зазначив про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте не зазначив у чому полягає існування такого ризику, жодного обґрунтування на підтвердження існування цього ризику не навів, а тому слідчий суддя вважає його існування недоведеним.

Судом не установлено обставини, які свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема сімейний стан, відсутність місця роботи, проживання не за місцем реєстрації. Також слідчий суддя враховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий.

Посилання підозрюваного та його захисника на наявність згоди військової частини НОМЕР_3 на проходження служби ОСОБА_6 слідчим суддею оцінюються критично, оскільки цей документ датовано 04.03.2025, тобто днем затримання підозрюваного. Відомостей про те, що до дня затримання ОСОБА_6 останній вживав заходів з метою повернення на військову службу слідчому судді не надано. Крім того, наявність згоди військової частини на проходження служби не нівелює ризиків, існування яких установлено під час розгляду клопотання.

Також слідчий суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжним заходом, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, що з урахуванням попередньої кваліфікації дій, у яких підозрюється ОСОБА_6 як військовослужбовець, за ч.5 ст.407 КПК України, є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст.408 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний не повідомив про можливість внесення застави, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення підозрюваному розміру застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

При визначенні строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що запобіжний захід може бути застосовано виключно в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 04 квітня 2025 року включно з утриманням на гауптвахті Військової служби правопорядку.

Строк дії ухвали - до 04 квітня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 07 березня 2024 року о 09 годині 00 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1