Справа №567/749/24
Провадження №1-в/567/72/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання Рівненського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області про звільнення від покарання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Острог Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , засудженого 04.06.2024 року вироком Острозького районного суду Рівненської області за ч.1 ст.236, ч.1 ст.190 КК України з призначенням покарання: за ч.1 ст.236 КК України - у виді трьох років позбавлення волі, за ч.1 ст.190 КК України - у виді одного року обмеження волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначено за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання бульш суворим у виді трьох років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців; згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 К України зобов`язаного періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, -

в с т а н о в и в:

В Острозький районний суд Рівненської області звернулася фахівець Рівненського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області з поданням щодо звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.06.2024 року.

Подання мотивоване, тим що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 року, яким були внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами, внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 року, після 09.08.2024 року, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Посилається на те, що згідно вироку Острозького районного суду Рівненської області від 04.06.2024 року вартість майна, яким ОСОБА_3 незаконно заволодів з метою власного збагачення шляхом зловживання довірою (шахрайство) складає 2 323 грн. 67 коп., що враховуючи викладені вище норми законодавства України, виключає (скасовує) кримінальну відповідальність за ч.1 ст.190 КК України.

Відтак, з метою вирішення питання виконання вироку, просить суд звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.06.2024 року покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 року обмеження волі - у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Представник Рівненського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві подання підтримала з підстав, викладених у ньому, просила суд його задовольнити.

Прокурор в поданій до суду заяві подання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві підтримав подання та просив його задовольнити, розгляд подання в судовому засідання просив здійснювати у його відсутності.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, вивчивши подання та матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 04.06.2024 року засуджений вироком Острозького районного суду Рівненської області за ч.1 ст.236 КК України до трьох років позбавлення волі, та за ч.1 ст.190 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначено за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання бульш суворим у виді трьох років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців; згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 К України зобов`язаний періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вказаним вироком ОСОБА_3 засуджений, зокрема, за вчинення 23.02.2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто за вчинення шахрайства, при цьому вартість чужого майна, яким ОСОБА_3 незаконно заволодів з метою власного збагачення шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 становила 2 323,67 грн.

Вирок набрав законної сили 05.07.2024 року та був прийнятий до виконання Рівненським районним сектором №4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, яким було внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09.08.2024 року, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2024 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1 514 грн., тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2024 року повинна перевищувати 3 028 грн.

Станом на 01.01.2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 3 028 грн., тобто неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 1 514 грн. на 2024 рік, а два неоподатковуваних мінімумів, зазначених в ч.2 ст.51 КУпАП становить 3 028 грн.

Відтак, для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум складає 3 028 грн. х 50 % = 1 514 грн.

Отже, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вартістю до 3 028 грн. виключно становить адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст.42 Закону України «Про правотворчу діяльність» у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, діяння за ч.1 ст.190 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 на даний час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за незаконне заволодіння яким останній був засуджений не перевищує граничної вартості майна, за незаконне заволодіння яким передбачено саме кримінальну відповідальність.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності одним із фактів, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання, є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України.

Так, частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини КК України певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК України; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинене діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, особа звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене згідно ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання.

Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

За наведених обставин, оскільки на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, та враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджений за діяння за ч.1 ст.190 КК України, караність якого законом усунена з огляду на зміну (збільшення) вартості вкраденого майна, суд дійшов до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, -

постановив:

Подання фахівця Рівненського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.06.2024 року за ч.1 ст.190 КК України - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04.06.2024 року за ч.1 ст.190 КК України у виді одного року обмеження волі, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 К України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1