печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000288 від 24.02.2023, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні № 0000288 від 24.02.2023 у вигляді наступних транспортних засобів:

- DAF FT XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

- IVECO Stralis, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ;

- Schmitz S 01, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 ;

- Schmitz SCS 24L-1362, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що зазначені транспортні засобиє речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 16.09.2024, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, яка відповідає п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу на підставі абз. 1 ч. 3 цієї статті підлягають арешту.

До початку розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Крім того, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, прокурор вказав про існування обставин, передбачених ч. 2 ст. 172 КПК України, зокрема нанеобхідність розгляду ініційованого ним клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, тобто запобігання спроби його відчуження, тому враховуючи думку прокурора слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд клопотання без повідомлення власника зважаючи на те, що це майно не було тимчасово вилученим.

Вивчивши клопотання прокурора та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 24.02.2023 за ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини за яких група осіб, діючи умисно, за попередньою змовою, маючи на меті отримання грошових коштів за виконання протиправних дій, на протязі тривалого часу, здійснюють кримінальні правопорушення пов`язані з отриманням, розширенням, скасуванням ліцензій від Державної служби України з безпеки на транспорті, у тому числі шляхом використання електронно-обчислювальної техніки, а саме електронно-цифрових підписів третіх осіб, а також укладання фіктивних договорів з обслуговування транспортних засобів з ознаками підробки.

Згідно доводів прокурора зазначена група осіб вчиняє ряд умисних тяжких злочинів, пов`язаних із видачою свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів у регіональних сервісних центрах Головного сервісного центру МВС або ж територіальних сервісних центрах регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС, що кожного разу, як наслідок призводить до несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах, вчинених особою, яка має право доступу до неї, шляхом зловживання службовими особами цих сервісних центрів своїм службовим становищем, а також службового підроблення на користь третіх осіб за відповідну грошову винагороду.

Органом досудового розслідування встановлено ряд осіб причетних до вчинення цих злочинів, які поєднанні між собою спільною метою в отриманні прибутку від незаконної діяльності.

Крім того, у ході розслідування отримані відомості, які вказують на ознаки легалізації (відмивання) доходів від шахрайської діяльності в діях ОСОБА_5 та пов`язаних з ним осіб, які полягають у придбанні нерухомості, транспортних засобів та інвестування у власний бізнес.

Транспортні засоби, які мають ознаки того, що їх придбано за кошти, здобуті у тому числі злочинним шляхом, внаслідок вчинення протиправних дій пов`язаних із видачою свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів у регіональних сервісних центрах Головного сервісного центру МВС або ж територіальних сервісних центрах регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС, зокрема щодо яких відсутнє підтвердження легального походження, фактично належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

Транспортні засоби DAF FT XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; IVECO Stralis, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; Schmitz S 01, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 ; Schmitz SCS 24L-1362, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_9 )відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки у сторони обвинувачення в сукупності з іншими доказами наявні обґрунтовані підстави вважати, що їх набуто внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, тому вони можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, виходячи із постанови старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України від 16.09.2024 про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні.

На даний час прокурор вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Таким чином, в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України, і наявні обґрунтовані підстави вважати, щовказані транспортні засоби набуто внаслідок їх вчинення, тому вони можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Крім того, зазначені транспортні засоби, необхідні для забезпечення їх збереження як речових доказів, запобігання можливості приховування, знищення доказу злочинної діяльності, а також мають суттєве значення для розслідування кримінального провадження, тому наявні підстави, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити, накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на наступні транспортні засоби:

- DAF FT XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

- IVECO Stralis, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ;

- Schmitz S 01, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 ;

- Schmitz SCS 24L-1362, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1