Справа № 943/979/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/840/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Буського районного суду Львівської області від 19 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Буського районного суду Львівської області від 16 лютого 2024 року та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 5 (п`ять) днів.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк покарання, який обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, тобто із 29 квітня 2024 року.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання його під вартою, - залишено без змін до набрання цим вироком законної сили.

Судом встановлено, що 19 лютого 2024 року, близько 00 годин 30 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства належного ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття скла із дерев`яної віконної рами підсобного приміщення, розташованого за вказаною адресою, проникнув до нього, та викрав: металеву сковорідку, вартістю 290,00 грн.; 17 курячих яєць, вартістю 85,00 грн.; скляну банку тушкованої свинини, об`ємом 0,5 л., вартістю 110,00 грн.; 2 літри домашнього винного оцту, вартістю 140,00 грн.; 500 грам топленого сала, вартістю 50,00 грн.; 1 кг. крупи гречаної «Смакота», вартістю 25,00 грн.; 1 кг. солі кам`яної «Повний глечик», вартістю 18,00 грн.; 2 кг. цукру білого «Розумний вибір», вартістю 56,80 грн.; 1 кг. рису шліфованого «Розумний вибір», вартістю 47,30 грн.; 1 кг. солі кухонної «Квітень», вартістю 14,50 грн.; 1 кг. крупи гречаної «Розумний вибір», вартістю 25,90 грн., після чого покинув місце вчинення злочину разом із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 862,50 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з цим вироком захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Буського районного суду Львівської області від 19 липня 2024 року та прийняти нове рішення, який закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог автор апеляційної скарги вказує про необхідність застосування до ОСОБА_7 ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3028 гривень, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З оскаржуваного вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинив 19 лютого 2024 року. Діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 862,50 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 грн., тобто на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становив 3 028 грн.

Як регламентовано частиною 1 статті 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 862,50 гривень, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3 028 грн, колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, вирок Буського районного суду Львівської області від 19.07.2024 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 16 лютого 2024 року за ст. 395 КК України щодо ОСОБА_7 підлягає самостійному виконанню.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 19 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 16 лютого 2024 року за ст. 395 КК України щодо ОСОБА_7 підлягає самостійному виконанню.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді