Справа №211/1042/23 Провадження № 1-кп/211/173/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представник потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000948 від 26.11.2022 року відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неліпино Свалявського району Закарпатської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 НГУ, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_11 будучи військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця 2 відділення 3 патрульного взводу 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону у військовому званні солдата, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, п.п. 52, 110 «Настанови зі стрілецької справи 5,45 мм автомати Калашникова та 5,45 ручні кулемети Калашникова», затвердженої Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2004 році, п.3.3.1 Вимог безпеки під час проведення навчань і занять з бойової підготовки, розроблених відділом забезпечення підготовки Сухопутних військ управління бойової підготовки Сухопутних військ Збройних Сил України у 2006 році та додатку №6 до п.2.5 «Курсу стрільб зі стрілецької зброї та бойових машин», введеного в дію наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України «Про затвердження Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин» від 01.04.2009 №44, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг це передбачити, маючи реальну можливість

належним чином дотримуватися правил поводження зі зброєю та заходів безпеки, 25 листопада 2022 року близько 16год. 20хв. перебуваючи в бліндажу під час підготовки до несення чергування на блокпосту АДРЕСА_2 , використав без поважних причин закріплений за ним автомат «АК-74» серійний номер № НОМЕР_2 , а саме: не перевіривши на не зарядженість, натиснув на спусковий гачок, чим здійснив одиночний постріл в бік своїх співслужбовців, внаслідок чого одна куля потрапила в праве стегно військовослужбовцю строкової військової служби солдату ОСОБА_9 , заподіявши своїми незаконними діями останньому тілесні ушкодження, у вигляді «вогнепального поранення лівої половини мошонки з ушкодженням лівого яєчка», які відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичної експертизи №83/4 від 25.01.2023.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України визнав повністю та пояснив, що 25 листопада 2022 року близько 16год. 20хв. перебуваючи в бліндажу під час підготовки до несення чергування на блокпосту на трасі сполученням АДРЕСА_3 , не перевіривши на не зарядженість, натиснув на спусковий гачок, чим здійснив одиночний постріл в бік своїх співслужбовців, внаслідок чого одна куля потрапила в ОСОБА_14 ..

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 25.11.2022 перебував на блокпосту розташованому на автодорозі Нікопольське шосе в Довгинцівського району м. Кривого Рогу. Цього ж дня близько 15.50 год знаходився у бліндажу вказаного блокпосту та збирався заступати на пост. Спільно з ним у бліндажу перебували ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . В той час коли він одягав спорядження, то ОСОБА_16 здійснив постріл з «АК-74» в його бік і він отримав поранення.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що 25.11.2022 близько 15.50 год їй стало відомо, що ОСОБА_16 у бліндажу блокпосту завдав вогнепальне поранення ОСОБА_19 ..

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 25.11.2022 перебував на блокпосту розташованому на автодорозі Нікопольське шосе в Довгинцівського району м. Кривого Рогу. Цього ж дня близько 15.50 год знаходився у бліндажу вказаного блокпосту. В цей момент він почув постріл. Коли повернувся, то побачив, що біля входу в бліндаж стояв Гейдел з «АК-47» в руках, а ОСОБА_20 сидів на ліжку та тримався за праве стегно.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що 25.11.2022 перебував на блокпосту розташованому на автодорозі Нікопольське шосе в Довгинцівського району м. Кривого Рогу. Цього ж дня близько 15.50 год знаходився у бліндажу вказаного блокпосту. В цей момент він почув постріл. Коли він повернувся, то побачив, що біля входу в бліндаж стояв Гейдел з «АК-47» в руках, а Коломієць сидів на ліжку та тримався за праву ногу.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_11 підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом, а саме:

- протоколом огляду від 25.11.2022 року, в ході якого був оглянутий бліндаж на блокпосту АДРЕСА_2 , в ході якого були вилучені автомат без магазину та гільза (т.1 а.с.3-8);

- висновком експерта №СЕ-19/104-22/39691-БЛ від 20.12.2022, згідно якого автомат, вилучений 25.11.2022 при проведенні огляду ділянки місцевості на блокпосту НГУ №2114 виготовлений промисловим способом є вогнепальною зброєю - бойовим нарізним саморядним автоматом конструкції Калашникова калібру 5,45 мм моделі АКС НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_2 , 1985 року виготовлення. Гільза, вилучена 25.11.2022 при проведенні огляду ділянки місцевості на блокпосту НГУ №2114 стріляна з автомату АКС НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_2 , 1985 року виготовлення (т.1 а.с.41-46);

- висновком судово-медичної експертизи №83/4 від 25.01.2023., згідно якого ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді «вогнепального поранення лівої половини мошонки з ушкодженням лівого яєчка», які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (т.1 а.с.64-65).

Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло потерпілому тілесні ушкодження, та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 414 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання,суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд ураховує суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.414 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, його відношення до скоєного, а також ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за колишнім місцем проходження військової служби.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, тяжкість скоєного злочину, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, наявності пом`якшуючих обставин та відсутності обставин обтяжуючих покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі та враховуючи вищевикладене приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, то вважає можливим застосувати до нього положення ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього певні обв`язки. Застосовуючи до обвинуваченого положення ч.1 ст.76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в в/ч НОМЕР_1 НГУ, у зв`язку з чим суд, на підставі ч.1 ст.163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покладає обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_11 покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини, в якій ОСОБА_11 проходитиме військову службу.

Таке покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи №СЕ-19/104-22/39691-БЛ від 20.12.2022 у розмірі 943грн. 90коп.

Потерпілим ОСОБА_9 поданий цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно якого цивільний позивач просить стягнути на його користь з ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 400000грн.

Цивільний позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_9 заподіяна моральна (немайнова) шкода, яка полягає в моральних та фізичних стражданнях, пов`язаних з ушкодженням його здоров`я. Вказане призвело до значних фізичних, значних моральних та значних психологічних страждань. Завдану йому моральну шкоду оцінює у розмірі 400000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні цивільний позов потерпілого просив задовольнити частково, а саме моральну шкоду в розмірі 100000 гривень.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У п. 7 ч. 1 ст.368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, після завданих обвинуваченим тілесних ушкоджень, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та уважає, що заявлена до стягнення потерпілим моральна шкода, визначена ним у сумі 400000 гривень є надмірною, тому суд уважає за можливе зменшити її розмір до 100000грн.

Таким чином оцінивши матеріали кримінального провадження, суд цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задовольняє частково.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого відсутній запобіжний захід, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України , суд

ухвалив:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавленні волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ч. 1, 4 ст.76 КК України, ч.1 ст.163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, в якій ОСОБА_11 проходитиме військову службу;

2) повідомляти командира військової частини, в якій ОСОБА_11 проходитиме військову службу про зміну місця проживання, служби.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю 1 рік на підставі п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до вимог ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: автомат конструкції Калашникова калібру 5,45 мм моделі АКС НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_2 , 1985 року виготовлення, який знаходиться на зберіганні в ТУ ДБР розташованому у м. Полтава, передати військовій частині № НОМЕР_1 НГУ; стріляну металеву гільзу до патрону 5,45 мм, яка знаходиться на зберіганні в ТУ ДБР розташованому у м. Полтава, знищити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи експертизи №СЕ-19/104-22/39691-БЛ від 20.12.2022 у розмірі 943грн. 90коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування моральних збитків у розмірі 400000грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) моральну шкоду у розмірі 100000грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1