СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6011/23
пр. № 1-кп/759/466/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000023 від 04.01.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбочі Бобровицького району, Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 11 років, військовослужбовець (військова частина НОМЕР_1 ), раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним:

Стрілець 2 групи охорони та конвоювання 3 взводу охорони та патрульно - постової служби 2 роти Військової служби правопорядку (військова частина НОМЕР_1 ) солдат ОСОБА_3 діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» з особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, 28.11.2022, близько 15 год 30 хв самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та до 22.12.2022, включно, проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 17.03.2022 був мобілізований до лав ЗСУ. В жовтні 2022 був направлений командиром військової частини до військового шпиталю для проведення операції на ліктьовому суглобі, яку йому провели всередині жовтня 2022. Після операції він був направлений до ОСОБА_8 військового шпиталю на проходження реабілітації, яка, за словами лікаря, мала тривати близько двох місяців. Приблизно через три тижні реабілітації начальник відділення повідомив, що його через тиждень випишуть так як необхідні місця для військових, які мають поранення, зокрема втратили кінцівки. Дізнавшись, що реабілітація буде не повною, він зателефонував до командира і начальника медичної частини та повідомив, що його виписують раніше, і вони наказали йому приїхати в частину. Однак, у зв`язку поганим самопочуттям і незадовільним станом, адже його рука і коліно були в лангеті, він вирішив поїхати додому на лікування до знайомого лікаря. При цьому, раз на тиждень він їздив до лікаря шпиталя на огляд і про це знав командир військової частини. За наказом командира, до середини листопада він був у відпустці, але в частину не повертався тому що лікував руку, у військову частину повернувся самостійно, всередині грудня, після телефонної розмови з полковником - начальником військової частини. У вчиненому щиро кається, жалкує, що так вийшло, але просив врахувати, що в нього був поганий фізичний стан, він дуже хотів зберегти своє здоров`я, адже його направили на лікування лише після того як він та його мати написали скарги до Міністерства оборони України. Також, звернув увагу, що має право на відстрочку від мобілізації як батько, який самостійно утримує і виховує неповнолітню доньку, адже його колишня дружина багато років тому пішла з дому, аліменти не платить, але все одно має намір знову повернутися на захист України.

Додатково ОСОБА_3 показав, що під час проходження військової служби не допускав порушень, до відповідальності не притягувався, в колективі з товаришами по службі підтримував нормальні стосунки, лише один раз лейтенант ОСОБА_9 наказав йому ремонтувати військову техніку, але він відмовився та як не мав для цього відповідного досвіду та спеціальних дозволів. Після цього випадку у нього з лейтенантом відносини стали напруженими.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що в листопаді 2022 перебував на посаді начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 . До медичної частини ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою і восени 2022 йому було видано направлення до шпиталю для проведення операції на руці. Під час перевірки особового складу, який знаходився на лікуванні у в/ч НОМЕР_2 28.11.2022 ним був виявлений факт відсутності військовослужбовця призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_3 на лікуванні, про що він повідомив командира військової частини і подав рапорт. Повернувся ОСОБА_3 до військової частини самостійно, в грудні 2022. Про самовільне залишення ОСОБА_3 військової частини в лютому 2023 дізнався на нараді, подробиць не знає. Також, свідок ОСОБА_10 характеризував обвинуваченого з негативного боку, зазначив, що той неодноразово перебував в стані алкогольного сп`яніння під час проходження військової служби, про що складались протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності і направлялись до суду, також він погано знав обов`язки, погано ставився до військової служби, був безвідповідальним, у нього була погана репутація серед військовослужбовців.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що з ОСОБА_3 служить в НОМЕР_1 з моменту його мобілізації, а сам він служить в даній військовій частині з 26.03.2022. За час служби стрілець ОСОБА_3 зарекомендував себе з хорошої сторони як людина: дружелюбний, виконував відповідально всі завдання, але при спілкуванні з військовослужбовцями підпадав під вплив більш сильних людей, вживав алкоголь. В лютому 2023 ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину тому що підпав під вплив жінки, яка не хотіла відпускати його на службу. Коли ОСОБА_3 в листопаді 2022 не повернувся з шпиталю, тобто самовільно залишив військову частину вперше, про це керівництву доповідав ОСОБА_9 , а пізніше, приблизно 20.12.2022, він повернувся сам. Додатково свідок ОСОБА_11 показав, що особисто ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння не помічав, кілька разів бачив його «з похмілля», але оформленням цих випадків займався командир, військовослужбовців в такому стані не знімають зі служби, просто не видають зброю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що з ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 17.03.2022. Про самовільне залишення ним військової частини, а саме госпіталя, дізнався від командира взводу, особисто очевидцем не був так як в листопаді 2022 вони служили на різних точках. ОСОБА_12 позитивно охарактеризував ОСОБА_3 , зазначив, що вони добре спілкувались, він хороший солдат, відповідальна працьовита людина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що служить у в/ч НОМЕР_1 з 23.06.2022. З ОСОБА_3 був знайомий по військовій службі, у них не було відносин підлеглості, але вони час від часу спілкувались, він скаржився на болі в руці. Восени 2022 ОСОБА_3 направили на лікування до військового шпиталю, але він не повернувся вчасно в частину. ОСОБА_13 розповідали, що ОСОБА_3 телефонував командир, а потім він сам повернувся. Свідок додатково показав, що знає зі слів товаришів про те, що ОСОБА_3 притягувався до відповідальності за певні порушення, але він особисто такі порушення або перебування його в стані алкогольного сп`яніння, не спостерігав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що в листопаді 2022 обіймав посаду командира взводу охорони та ППС ВСП, обвинуваченого знає з моменту прибуття на службу у військову частину. 28.11.2022 ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину, а саме військовий шпиталь, де перебував на лікуванні, його не дорахувались на шокуванні, було вжито заходів до розшуку військового. ОСОБА_9 охарактеризував обвинуваченого посередньо, а саме: щодо нього неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП, застосовувались зауваження, на людину не можна було покластись.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що з ОСОБА_3 знайома трохи більше року, вони друзі. Про обвинуваченого знає, що він проходив військову службу в частині на АДРЕСА_3 був у шпиталі на лікуванні, після чого їздив додому до батьків, потім повернувся на службу. 14.02.2023 вони зустрічались, святкували її День народження, ОСОБА_3 був у неї до ранку, потім поїхав і не сказав куди. Обвинуваченого свідок охарактеризувала позитивно, зазначила, що він хороша людина, не має шкідливих звичок.

Судом також було досліджено письмові документи щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (епізод з 28.11.2022 по 22.12.2022), які судом покладаються в основу обвинувачення, а саме:

- витяг з ЄРДР № 0000023 від 04.01.2023, відповідно до якого солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період без дозволу відповідних командирів і начальників, безпідставно, 28.11.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася в м. Києві.

- постанова керівника Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві про визначення складу слідчої групи від 04.01.2023, відповідно до якої начальник слідчого відділу в рамках кримінального провадження № 0000023 від 04.01.2023 визначив слідчу групу в складі слідчих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , якого визначено старшим групи;

- рапорт слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві про дозвіл на реєстрацію відомостей до ЄРДР повідомлення за повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_28 (вх.№5573зкп/к від 23.12.2022) за фактом відсутності на військовій службі з 28.11.2022 по даний час, в умовах воєнного стану, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрільця 2 групи охорони та конвоювання 3 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку, солдата ОСОБА_3 , 1987 р.н., який без дозволу відповідних командирів і начальників, безпідставно, 28.11.2022 самовільно залишив військову частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася в АДРЕСА_2 ;

- доповідь командира ВЧ НОМЕР_1 вх. 5573зкп/к від 23.12.2022 про те, що 28.11.2022 під час перевірки начальником медичної служби - начальником медичного пункту старшим лейтенантом ОСОБА_29 особового складу, який знаходиться на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 був виявлений факт відсутності військовослужбовця призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_3 на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 та повідомлення від тимчасово виконуючого обов?язки командира військової частини НОМЕР_2 від 28.11.2022 вих. № 556/791 щодо виписки солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення госпітального режиму, а саме самовільного залишення військової частини, хворий підлягає виписці з відділення реабілітації.

- повідомлення слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві військовій частині на вх № 5573зкп/к від 23.12.2022 відповідно до якого слідчий повідомляє про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 04.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

- повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 вх 822-23/к від 10.01.2023, про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

- інформаційна довідка старшого офіцера групи розшукової роботи ВОППС, Р та Д ВСП у Г , про повернення військовослужбовця ОСОБА_3 до ВЧ НОМЕР_1 23.12.2022.

- довідка-доповідь командиру ВЧ НОМЕР_3 від 28.11.2022 № 830/55/2855, про призначене службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_3 у ВЧ НОМЕР_2 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 28.11.2022 № 266 та організацію розшукових заходів за адресою проживання ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_4 .

- копія витягу з наказу начальника командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.12.2022 № 350, згідно з яким ОСОБА_3 поновлено виплату грошового забезпечення з 26.12.2024 у звязку з поверненням військовослужбовця до ВЧ;

- копія витягу з наказу начальника командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.03.2022 № 60, згідно з яким ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення;

- АКТ службового розслідування від 08.12.2022 відповідно до якого встановлено, що солдат ОСОБА_3 неналежно виконував свої службові обов`язки та порушив військову дисципліну.

- рапорт начальника медичного пункту від 28.11.2022, про те, що під час перевірки особового складу, виявлено відсутність солдата ОСОБА_3

- наказ командира ВЧ НОМЕР_1 № 266 від 28.11.2022 про проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 ,

- повідомлення командира ВЧ НОМЕР_2 вх № 54/3844 від 28.11.2022 командиру ВЧ НОМЕР_1 про те, що солдат ОСОБА_3 самовільно залишив в військову частину та за порушення госпітального режиму підлягає виписці з відділення,

- виписка з медичної карти ОСОБА_3 № 1892 «У» про те, що останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.11.2022 та 28.11.2022 був виписаний з відділення за порушення госпітального режиму (самовільне залишення військової частини),

- рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 від 29.11.2022 про то, що вжитими заходами пошукового характеру, встановити місце знаходження солдата ОСОБА_3 не вдалось.

- рапорти командиру ВЧ НОМЕР_1 від 30.11.2022, 01.12.2022, 02.12.2022, 05.12.2022, 07.12.2022, 07.12.2022, 08.12.2022 під час перевірки особового складу, солдат ОСОБА_3 відсутній, на телефонні дзвінки не відповідає,

- витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 315 відповідно до якого солдат ОСОБА_3 з 22.11.2022 вибув до ВЧ НОМЕР_2 для лікування,

- книга обліку відсутності і тимчасово прибулого до військової частини особового складу у ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до якої солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину 30.11.2022, наказ № 324.

- витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 324 від 30.11.2024 відповідно до якого солдата ОСОБА_3 знято з котлового забезпечення ВЧ НОМЕР_6 за загальновійськовою нормою (№1) з сніданку 01.12.2022

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_3 № 658 від 17.03.2022.

- наказ командира ВЧ НОМЕР_1 № 59 від 08.12.2022, відповідно до якого за результатами службового розслідування, солдата ОСОБА_3 наказано притягнути до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана», та підготовити повідомлення до ДБР за результатами службового розслідування, про виявлення ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

- функціональні обов`язки стрільця охорони та конвоювання взводу охорони та патрульно постової служби роти Військової служби правопорядку від 15.08.2022 № 179;

- довідка № 830/45/588 від 01.02.2023 про проходження служби на солдата ОСОБА_3 , стрільця 2 групи охорони та конвоювання 3 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку, відповідно до якої ОСОБА_3 перебуває на посаді 10 місяців 14 днів.

- книга обліку алфавітного обліку офіцерів, прапорщиків, мічманів та військовослужбовців за контрактом ВЧ НОМЕР_1 в якій під номером 6 зазначено солдата ОСОБА_3 , НОМЕР_7 .

- обліково-послужну картку ОСОБА_3 , відповідно до якої він перебуває на посаді стрільця відповідно до наказу № 60 від 17.03.2022 у ВЧ НОМЕР_1 .

- відомість доведення до особового складу 2 роти Військової служби правопорядку статей Кримінального кодексу України, зокрема ст. 407 КК України, про що ОСОБА_3 29.03.2022 поставлено особистий підпис, про ознайомлення з даною статтею та неприпустимістю її порушення.

- довідка Головного військового госпіталя ВЛК № 6368 від вересня 2022 року, про те, що ОСОБА_3 потребує оперативного лікування у ВЧ НОМЕР_2 .

- довідка ВЧ НОМЕР_2 № 497 від 13.10.2022 про те, що ОСОБА_3 має травму пов`язану із проходженням військової служби та потребує відпустки за станом здоров`я на 30 днів,

- виписка з медичної карти стаціонарного хворого №1890/1590/857 відповідно до якої ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.10.2022 по 14.10.22 після чого виписаний у ВЧ НОМЕР_1 .

- книга обліку хворих в амбулаторії ВЧ НОМЕР_1 відповідно до якої ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом хибкий суглоб після перелому.

- довідку про доходи видана ОСОБА_3 про те, що він справді проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 та за період з серпня 2022 по січень 2023 отримав дохід на загальну суму 128822,55грн.

- постанова заступника керівника Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону визначено групу прокурорів які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000023 від 04.01.2023, а саме: ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40

- повідомлення слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві від 31.03.2023 про завершення досудового розслідування на надання доступу до матеріалів досудового розслідування № 0000023 від 04.01.2023;

- про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 31.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 31.03.2023 ознайомились з матеріалами досудового слідства у повному обсязі.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , свідків, дослідивши докази в кримінальному провадженні окремо та в їх сукупності, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що військовослужбовець (не строкової служби) ОСОБА_3 28.11.2022 о 15 год. 30 хв. в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та до 22.12.2022 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, а тому його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за епізодом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 з 28.11.2022 до 22.12.2022 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання,

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставину, яка пом`якшує його покарання, та обставини, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, є солдатом, військовослужбовцем, учасником бойових дій, в одиночку виховує і утримує неповнолітню доньку, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність.

Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в тій частині, що ОСОБА_3 періодично перебував в стані алкогольного сп`яніння під час проходження військової служби і був притягнутий до відповідальності за окремі порушення, оскільки даним фактам стороною обвинувачення не надано жодного документального підтвердження, а дані обставини не можуть грунтуватися лише на показах свідків.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України в межах санкції даної статті, а саме у виді позбавлення волі. Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. В строк покарання, відповідно до вимог ст. 72 КК України слід зарахувати попереднє ув`язнення.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особу, зокрема, відсутність судимостей, його вік, те, що він є солдатом, військовослужбовцем, ставлення до вчиненого, мотиви несвоєчасного прибуття до військової частини, які полягали в необхідності закінчити післяопераційну реабілітацію, бажання повернутися на військову службу, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, з покладенням обов`язків, за виконанням яких слід покласти нагляд на командира військової частини.

При цьому суд зазначає наступне.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022.

Законом № 2839-IX внесені зміни до ст. 75 КК України, згідно яких перелік кримінальних правопорушень, за якими виключається можливість застосування положень ч. 1 ст. 75 КК України, доповнено статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, станом на момент вчинення ОСОБА_3 правопорушення за епізодом 2022 року, стаття 75 КК України в редакції, яка дозволяла застосування іспитового строку, була чинною.

Враховуючи обставини справи та дані про особу обвинуваченого, суд застосовує статтю 75 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Суд вважає, що застосування ст. 75 КК України в даному випадку не складе у військовослужбовців і громадськості враження безкарності вчиненого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , не будучи виключеним зі списків особового складу військової частини, фактично повертається на військову службу та під нагляд командира.

Щодо епізоду обвинувачення, згідно якого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, 14.02.2023, близько 09 год 00 хв самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 ) та у період з 14.02.2023 проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, до моменту його затримання у порядку ст. 208 КПК України 16.02.2023, тобто самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, приходжу до наступного.

11.08.2023 набрав чинності Закон України № 3233-IX від 13.07.2023 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень», згідно з яким частину п`яту статті 407 КК України викладено в такій редакції: «Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану».

Законом України № 2810-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння», який набрав чинність 29.12.2022, КПК України доповнено Главою 36-1 «Кримінальне провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність».

Кримінальне провадження за ч. 5 ст. 407 КК України щодо ОСОБА_3 надійшло з обвинувальним актом до суду 04.04.2023 (т. 1 а.к.п. 11).

Отже, на момент судового розгляду даного кримінального провадження втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, вчиненого ОСОБА_3 з 14.02.2023 по 16.02.2023, оскільки у зв`язку зі змінами ч. 5 ст. 407 КК України дводенне самовільне залишення військової частини перестало бути злочином, передбаченим даною статтею КК України.

При цьому суд бере до уваги приписи ч. 1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що на момент судового розгляду втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України в частині другого епізоду (з 14.02.2023 по 16.02.2023), його право надати згоду на закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, наслідки закриття кримінального провадження з цих підстав, а також його право продовжувати судовий розгляд в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , думку якого підтримав захисник ОСОБА_6 надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Крім того, ОСОБА_3 дав викривальні покази щодо цієї події, зазначив, що дійсно 14.02.2023 покинув військову частину, проводив дозвілля на власний розсуд, а 16.02.2023 його було затримано.

За даним епізодом судом було також досліджено письмові документи, а саме:

- витяг з ЄРДР № 0000217 від 16.02.2023, відповідно до якого солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період без дозволу відповідних командирів і начальників, безпідставно, 14.02.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася в м. Києві.

- постанова керівника Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві від 16.02.2023, відповідно до якої начальник слідчого відділу в рамках кримінального провадження № 0000217 від 16.02.2023 визначив старшого слідчого ОСОБА_27 слідчим в даному кримінальному провадженні.

- заява командира ВЧ НОМЕР_1 вх № 4358-23 від 16.02.2023 про кримінальне правопорушення, за якою 14.02.2023 близько 08:30 під час перевірки особового складу 2 роти Військової служби правопорядку була виявлена відсутність солдата ОСОБА_3

-повідомлення про підозру, відповідно до якого 16.02.2023 старший слідчий Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві повідомив ОСОБА_3 про те. що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України;

- рапорт т.в.о. командира 2 роти Військової служби правопорядку, про те, що 14.02.2022 о 09:00 під час перевірки особового складу, виявлено відсутність солдата ОСОБА_3

- наказ комадира ВЧ НОМЕР_1 № 64 від 14.02.2023 про проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 ,

- АКТ службового розслідування від 20.02.2023 відповідно до якого встановлено, що солдат ОСОБА_3 цілеспрямовано здійснив самовільне залишення військової частини.

- доповідь командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.02.2023 № 830/45/754 про те, що 14.02.2023 року о 09.00 під час перевірки особового складу 2 роти Військової служби правопорядку командиром 2 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку лейтенантом ОСОБА_41 була виявлена відсутність стрільця 2 групи охорони та конвоювання 3 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку солдата ОСОБА_3

- наказ командира ВЧ НОМЕР_1 № 12 від 20.02.2023 про результати проведення службового розслідування та покарання винних, відповідно до якого у солдата ОСОБА_3 наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

- постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 16.02.2023 відповідно до якої матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР № 0000023 від 04.01.2023 та 0000217 від 16.02.2023 об`єднано в одне провадження та зареєстровано під номером 0000023.

-постанова керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 27.03.2023 про зміну групи прокурорів, за якою замінити групу прокурорів у кримінальному провадженні 0000023 від 04.01.2023 визначивши її у складі ОСОБА_42 , ОСОБА_32 , ОСОБА_4 , ОСОБА_36 , ОСОБА_35 , ОСОБА_38 , ОСОБА_37 , ОСОБА_31 , ОСОБА_34 , ОСОБА_43 .

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи імперативні вимоги ч.3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який надав згоду на закриття кримінального провадження за даним епізодом, з підстав, визначених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо нього за ч. 5 ст. 407 КК України підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню, а обвинувачений - відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 КПК України - звільненню з-під варти.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, 369-371, 373, 374, 376, 377, ч.1-3 ст.479-2 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України по епізоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем у період з 28.11.2022 по 22.12.2022 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_3 попереднє ув`язнення з 16.02.2023 по 08.08.2024.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України командиру військової частини за місцем служби здійснювати нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_3 , протягом встановленого іспитового строку тривалістю один рік.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю один рік, на підставі ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України по епізоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем у період з 14.02.2023 по 16.02.2023 - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - скасувати та звільнити останнього з-під варти в залі судового засідання негайно після проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1