СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1144/24
Провадження № 1-кс/306/138/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2024 року м. Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000115 від 06.06.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся в суд із вищезгаданим клопотанням, посилаючись на те, що 06.06.2024 року до ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП відділу поліції №1 Мукачівського РУП ОСОБА_4 про те, що 06.06.2024 року о 07:50 годині під час зупинки та перевірки вантажного транспортного засобу марки ЗИЛ-ММЗ д.н.з. НОМЕР_1 на узбіччі автодороги траси М-06 сполученням «Київ-Чоп» за межами населеного пункту с. Сусково, кузов якого був завантажений деревиною породи "Бук" об`ємом 5 метрів кубічних колотих, під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , було встановлено, що документи надані на перевезення деревини викликають сумнів у їх справжності.

Відомості про дане кримінальне правопорушення, 06 червня 2024 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115, правова кваліфікація ч. 1 ст. 358 КК України.

Зазначає, що 06.06.2024 року в ході огляду місця події дізнавачем СД ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , було вилучено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з паливними дровами породи «бук», загальною кубомасою 5 м3., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; товаро-транспортну накладну серії ЮІЕ №121077 від 04.06.2024, ключів від замка запалювання ТЗ (вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ). Вказаний транспортний засіб поміщено на територію ПВД «Свалява» філії Свалявського ЛГ.

Клопотання мотивує тим, що вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 є предметом вчинення злочину і має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому виникає необхідність у накладанні арешту на тимчасово вилучене майно, з метою збереження вказаного майна та необхідністю проведення ряду експертиз.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися.

Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності. Вимоги у клопотанні просить задовольнити.

За правилами ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників судового провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у провадженні слідчого відділу ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000115, правова кваліфікація ч. 1 ст. 358 КК України, про те, що 06.06.2024 року до ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП відділу поліції №1 Мукачівського РУП ОСОБА_4 про те, що 06.06.2024 року о 07:50 годині під час зупинки та перевірки вантажного транспортного засобу марки ЗИЛ-ММЗ д.н.з. НОМЕР_1 на узбіччі автодороги траси М-06 сполученням «Київ-Чоп» за межами населеного пункту с. Сусково, кузов якого був завантажений деревиною породи "Бук" об`ємом 5 метрів кубічних колотих, під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , було встановлено, що документи надані на перевезення деревини викликають сумнів у їх справжності (а.с.4).

Згідно протоколу огляду місця події від 06.06.2024 року 06.06.2024 року, щодо проведення якого ОСОБА_5 не заперечив, в ході якого дізнавачем СД ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , було вилучено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з паливними дровами породи «бук», загальною кубомасою 5 м3., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; товаро-транспортну накладну серії ЮІЕ №121077 від 04.06.2024, ключів від замка запалювання ТЗ (вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ) (а.с.7-10).

В ході огляду вищевказаний вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з паливними дровами породи «бук», загальною кубомасою 5 м3. було поміщено на зберігання на території промислово-виробничої дільниці «Свалява» філії Свалявського ЛГ, що за адресою АДРЕСА_3 (а.с.15).

Згідно ТТН серії НОМЕР_3 від 04.06.2024 року, така видана на перевезення деревини породи «Бук» загальною кубомасою 4,9970 м3 автомобілем «ЗІЛ 131», д.н.з НОМЕР_4 , водій: ОСОБА_5 , номер посвідчення водія НОМЕР_5 (а.с.16).

Як убачається з посвідчення водія виданого ОСОБА_5 , таке має №033401 (а.с.12).

Вказаний вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з паливними дровами породи «бук», загальною кубомасою 5 м3., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; товаро-транспортну накладну серії ЮІЕ №121077 від 04.06.2024, ключів від замка запалювання ТЗ (вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ) постановою дізнавача СД ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області від 06.06.2024 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.18-19).

Згідно вимог ч. 2 ст. 173 КПК України - при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя вважає, що дізнавачем СД ВП № 1 безпідставно визнано речовим доказом вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з паливними дровами породи «бук», загальною кубомасою 5 м3., поскільки за змістом ст. 98 КПК України - речовими доказами у справі можуть бути речі (майно), які набуті кримінально-протиправним шляхом. Речі які набуті правомірно, не можуть бути речовими доказами у справі.

Згідно ТТН серії ЮІЕ № 121077 від 04.06.2024 року, така видана на перевезення деревини породи «Бук» загальною кубомасою 4,9970 м3 автомобілем «ЗІЛ 131», днз НОМЕР_4 , водій: ОСОБА_5 , номер посвідчення водія НОМЕР_5 .

Відповідно до Інструкції з веденням електронного обліку деревини, затвердженої Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.09.2021 року №621 п.37 визначено: Переміщення деревини між складами підрозділу лісокористувача, де одна і та ж відповідальна особа, здійснюється на підставі ТТН-ліс.

Враховуючи, що на деревину об`ємом близько 5 м3. є підтверджуючі документи, така деревина є правомірно набутою і не може бути речовим доказом у справі.

У випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України - арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п. 1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частина 1 статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України - третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у кримінальному провадженні №000015 підозра жодній особі не повідомлена.

Із доданої ТТН встановлено, що отримувачем деревини є ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 є водієм автомобіля вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. НОМЕР_1 тобто перевізником.

Слідчий суддя на даній стадії не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а на підставі оцінки сукупності отриманих даних (які мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення; повинні давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків) доходить висновку, що надані суду матеріали не є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження - арешт майна.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст.26 КПК України - слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України - слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням того, що прокурором у супереч вищенаведеним нормам Закону, не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності арешту майна у кримінальному провадженні №0000115, не обгрунтовано підстав та ризиків, передбачених абзацом першим та другим частини першої статті 170 КПК України і таких не здобуто протягом судового розгляду, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні даного клопотання належить відмовити.

За вимогами ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000115 від 06.06.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті майна під час досудового розслідування може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ

СВАЛЯВСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1