Провадження № 11-сс/4823/412/24
Категорія - невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

представника заявника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , на бездіяльність в.о. керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_8 від 20.08.2024.

Відмовляючи у задоволенні скарги слідчий суддя вказав, що в ході розгляду скарги представник заявника не довела, у чому саме полягає неправдивість свідчень ОСОБА_10 , і чим підтверджується беззаперечна достовірність свідчень інших свідків, на яких посилається заявник, при тому, що в рамках кримінального провадження № 0000178, у якому ОСОБА_10 допитаний як свідок, триває досудове розслідування, відтак, відсутні підстави для категоричних тверджень про наявність у діях вказаного свідка ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

В апеляційній скарзі представник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою її скаргу в інтересах ОСОБА_8 задовольнити та зобов`язати в.о. керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 , відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за заявою ОСОБА_8 від 2о серпня 2024 року про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та розпочати досудове розслідування.

Аргументує тим, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги та зобов`язання уповноважену особу внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 412 КПК України. Необґрунтованою відмовою у задоволенні скарги суд порушив вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та доступу до правосуддя.

Звертає увагу, що статтею 214 КПК України не передбачено жодних підстав за яких слідчий чи прокурор може прийняти рішення не вносити відповідні відомості до ЄРДР щодо заяви про злочин.

Під час розгляду скарги представником заявника наголошувалось на тому, що окрім показань свідків неправдивість свідчень ОСОБА_10 підтверджується також матеріалами кримінального провадження, зокрема довідкою, відповідно до якої ОСОБА_12 та ОСОБА_13 протягом частини березня та квітня 2022року перебували у відпустці та не отримували заробітну плату, отже не могли виконувати свої професійні обов`язки.

Крім того, обов`язок з`ясування всіх обставин, вказаних в заяві, проведення необхідних слідчих дій, зокрема, й отримання доступу до матеріалів іншого кримінального провадження покладається на слідчого та прокурора, але аж ніяк не на заявника, як про це вказав суд в оскаржуваній ухвалі. Заявником мають бути вказані лише обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не детальний опис складу цього кримінального правопорушення.

Зі змісту поданої 20 серпня 2024 року заяви убачається, що заявником ґрунтовно викладені обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та вказано особу, яка на думку заявника вчинила кримінальне правопорушення. Більш того, детально описані обставини вчинення кримінального правопорушення, тобто вказані всі об`єктивні ознаки. Надати самі протоколи допиту ОСОБА_10 заявник не має можливості, адже в кримінальному провадженні № 0000178 від 97.06.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України не має процесуального статусу, який би дозволяв йому ознайомитись з матеріалами досудового розслідування.

Той факт, що досудове розслідування триває не виключає наявність в діях ОСОБА_10 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, як про це вказав суд, оскільки кримінальна відповідальність настає не тільки при наданні неправдивих показань в суді, а й при повідомленні неправдивих відомостей органу досудового розслідування. При цьому, слідчий ОСОБА_14 неодноразово в суді наголошував про те, що всі допитані в кримінальному провадженні свідки попереджались про кримінальну відповідальність.

Вважає, що фактично всі вищевикладені обставини свідчать про порушення слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова норм матеріального та процесуального права, гарантованого права її довірителя на отримання законного та обґрунтованого рішення суду, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Заслухавши доповідача, аргументи адвоката, яка представляла заявника, і підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав скаргу безпідставною, а викладені в ній обставини передчасними, оскільки досудове розслідування триває, правдивість чи неправдивість жодного із допитаних свідків не встановлена та не доведена, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, як помилково вважає апелянт, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою/особами такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом положень ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти і зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Прийняття та реєстрація заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є тотожним поняттю внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як помилкового вважає апелянт.

З матеріалів справи убачається, що 20 серпня 2024 року ОСОБА_8 звернувся до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону із заявою, в якій просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, у ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000178 від 07 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказана заява була прийнята та зареєстрована, як того і вимагають положення кримінального процесуального закону.

За результатами перевірки викладених у заяві відомостей листом в. о. керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 23 серпня 2024 року ОСОБА_15 та його представнику адвокату ОСОБА_6 було повідомлено про відсутність підстав для реєстрації відомостей за поданою 20 серпня 2024 року заявою у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Отже, уповноваженою посадовою особою Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону були повністю виконані положення ч. 4 ст. 214 КПК України, на порушення яких звертає увагу представник заявника адвокат ОСОБА_6 , помилково невірно витлумачивши положення кримінального процесуального закону.

При цьому, виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, дійсно, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, як безпідставно вважає представник заявника, ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Категорично невірним є тлумачення вимог кримінального процесуального закону представником заявника ОСОБА_6 в тій частині, що правоохоронні органи зобов`язані вносити будь-які відомості та щодо будь-яких осіб до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не перевіряючи обґрунтованість та доведеність повідомлених обставин, адже такими обов`язками не наділений ні слідчий, ні прокурор, ні тим більше слідчий суддя.

Кожне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення має бути обґрунтованим та підтвердженим тими доказами, які достатні на етапі вирішення питання про наявність чи відсутність ознак можливого вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке у подальшому можуть бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Без дотримання цих вимог будуть порушені права громадян, які будуть беззахисними перед безпідставними та непідтвердженими звинуваченнями.

Проаналізувавши викладені заявником обставини, які він вважає вчиненням кримінального правопорушення, мотиви органу досудового розслідування при відмові у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, доводи слідчого судді на спростування доводів заявника, колегія суддів приходить до висновку, що викладені представником заявника відомості ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, адже досудове провадження в кримінальному провадженні, де був допитаний свідок ОСОБА_10 триває, даних про те, що показання тих свідків, на які посилається ОСОБА_8 у своїй заяві, є беззаперечно правдивими не здобуто, а довідка, на яку в апеляцій скарзі посилається адвокат, не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення заявленого кримінального правопорушення.

Фактично, у заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України заявником звернуто увагу на формулювання слідчим змісту постанови про закриття кримінального провадження. Однак, не наведено обставин вчинення діянь, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, а також не наведено обґрунтувань, які б свідчили про наявність умислу особи на їх вчинення.

Виклад показань свідка у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не може свідчити про неправдивість цих показань, як безпідставно вважають заявник та його представник, при тому, що з протоколом допиту цього свідка вони не ознайомлювалися, свідок в судовому засіданні не допитувався, адже слідчий виклав показання особи скорочено, виокремивши важливі фактичні обставини, що за відсутності всіх наданих показань може призвести до того що втрачається загальний зміст повідомлених обставин.

За відсутності достеменно встановлених фактичних даних про надання свідком завідомо неправдивих показань, на даній стадії, коли досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, є передчасним вирішення питання щодо вчинення свідком ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Помилковим є переконання представника заявника про те, що заявник наділений безмежними правами на звернення з будь-якою заявою, вказавши, що визначена ним особа вчинила кримінальне правопорушення і ці відомості беззастережно мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінальним процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_8 була прийнята та зареєстрована Чернігівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону, викладені у ній доводи були перевірені, заявнику було відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з тих підстав, що в заяві не викладено жодних обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому і не було законних підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , на бездіяльність в.о. керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18