Єдиний унікальний номер 205/5566/22
1-кп/205/657/24
Провадження №1-кп/205/657/24
Справа №205/5566/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571 від 19 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Люботин Харківської області, громадянина України, не одруженого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , разом з двома особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, вступивши між собою у попередню змову на крадіжку чужого майна,19 серпня 2021 року, близько 11 години, прибули до буд. АДРЕСА_2 , де переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, перелізли через паркан на територію вказаного домоволодіння. Перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_5 , а також дві особи, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою у групі особі, за допомогою невстановленого предмету, шляхом відтиску металопластикового вікна, проникли у будинок, звідки таємно, із корисливих міркувань, викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме:

- грошові кошти в сумі 2800 грн.;

- грошові кошти в сумі 24 долари США, що за курсом НБУ на 19 серпня 2021 року складає 640 грн.;

- планшет «SAMSUNG», білого кольору, вартістю 1895,20 грн.;

- дві картки «ПриватБанк», які не мають матеріальної цінності, після чого з місця злочину зникли, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5335,20 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та пояснив, що він дійсно, 19 серпня 2021 року, близько 11 години, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прибули до буд. АДРЕСА_2 , де переконавшись у тому, що за ними ніхто не спостерігає, перелізли через паркан на територію вказаного домоволодіння. Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, вони, шляхом відтиску металопластикового вікна, проникли у будинок, звідки викрали майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти в сумі 2800 грн. та 24 долари США, планшет «SAMSUNG», вартістю 1895,20 грн., а також дві картки «ПриватБанк», після чого з місця злочину зникли, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5335,20 грн.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілої та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії тяжких та дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, характеризуються посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав себе винним та у вчиненому щиро розкаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбаченою ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного та враховуючи ту обставину, що обвинувачені не мають постійного місця проживання та реєстрації у м.Дніпро, а також постійного джерела доходу, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки три місяці та дев`ять днів.

Строк покарання ОСОБА_5 відраховувати з 19 серпня 2021 року.

У зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання, ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду негайно після проголошення вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1