490/3038/21 10.09.2024
н/п 1-в/490/117/2024
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/3038/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Центрального районного Відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, офіційно непрацює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Начальник Центрального районного Відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовано тим, що строк виконання вироку засудженого ОСОБА_4 сплив 01.06.2023, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, а тому ОСОБА_4 є таким, що підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Представник органу пробації надала заяву про розгляд подання у її відсутність, подання підтримує в повному обсязі. Прокурор надав заяву про розгляд подання у його відсутність, подання просить задовольнити. ОСОБА_4 був викликаний в судове засідання належним чином, в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив.

Дослідивши надані подання та матеріали особової справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строки два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Громадські роботи, відповідно до ст. 56 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.04.2021 ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. Вирок набрав законної сили 01.06.2021; станом на момент розгляду подання вирок не виконано.

Відповідно до довідки, сформованої станом на 18.06.2024, ОСОБА_4 нового злочину до закінчення строку давності виконання вироку не вчиняв.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з такого.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим громадських робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24.12.2015.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Отже, в матеріалах провадження немає даних про ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, немає підстав для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України.

Крім того, матеріали справи не мають інформації про вчинення ОСОБА_4 нового злочину, що виключає підстави для застосування частини четвертої статті 80 КК України.

Висновки суду з приводу ухилення особи від відбування призначеного покарання та вчинення особою нового злочину не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи обставину, що факт ухилення від виконання вироку суду та вчинення нового злочину не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. ст. 80 КК України, ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

- подання начальника Центрального районного Відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити;

- звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.04.2021, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1