Провадження № 1-кс/742/1850/24
Єдиний унікальний № 742/6482/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні матеріали скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358, ч.4 ст.190 КК України,

УСТАНОВИВ:

представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358, ч.4 ст.190 КК України.

Свою скаргу мотивує тим, що адвокатське об`єднання «А.ДВА.КА.Т», надає правничу допомогу громадянину України ОСОБА_3 , відповідно до Договору №12/08/2024 Про надання правничої допомоги від 12 серпня 2024 року, в рамках судових процесів щодо об`єктів спадкового майна. В ході надання правничої допомоги ОСОБА_3 , виявлено ряд обставин, які містять ознаки вчинення молодшим братом його довірителя - ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим 18.10.2024 року направлено заяву до Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області про вчинення кримінального правопорушення, у змісті якої детально вказані всі обставини, зокрема: 3 листопада 2023 року помер батько довірителя - ОСОБА_6 (далі по тексту - Спадкодавець), про що повторно видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12 квітня 2024 року. На день смерті Спадкодавець був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За свого життя Спадкодавець 27.09.2023 року склав заповіт, яким заповідав належне йому на праві власності нерухоме майно, у вигляді:нежитлової будівлі (магазину-бару), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,2635 га, кадастровий номером :01:002:0107, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і яка має цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, своєму молодшому сину ОСОБА_5 , про що вказано у змісті заповіту. На день смерті Спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі із матір`ю довірителя - ОСОБА_7 . 29 грудня 2023 року приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_8 заведена спадкова справа № 62/2023 після смерті Спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом та за законом являються: довіритель ОСОБА_3 , мати довірителя - ОСОБА_7 , молодший брат довірителя - ОСОБА_5 .

Спадкова справа № 62/2023 була заведена приватним нотаріусом ОСОБА_8 на підставі заяви молодшого брата ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , про прийняття спадщини за заповітом і за законом.

У змісті вказаної заяви, ОСОБА_5 вказує, що спадкоємцями являються він і його мати - ОСОБА_7 . Також, у своїй заяві ОСОБА_5 прямо зазначає, що інших спадкоємців немає. При цьому ОСОБА_5 , достовірно відомо про існування ще одного спадкоємця, в особі його старшого рідного брата - довірителя ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_5 умисно і свідомо вказує неправдиву інформацію в офіційний документ у вигляді заяви про прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_6 , який подає приватному нотаріусу ОСОБА_8 для відкриття спадкової справи після смерті його батька, з метою незаконного отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину лише на своє ім`я. Такі дії ОСОБА_5 мають ознаки вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

При цьому, з огляду на наявність заповіту померлого ОСОБА_6 , у змісті якого належне йому нерухоме майно він заповідав своєму молодшому сину ОСОБА_5 , а також наявність в матеріалах спадкової справи № 62/2023 заяви дружини Спадкодавця - ОСОБА_7 , про відмову від прийняття спадщини та відмову від обов`язкової частки у спадщині після померлого чоловіка ОСОБА_6 , внесення молодшим братом довірителя - ОСОБА_5 , неправдивої інформації в заяву від 29.12.2023 року про прийняття спадщини за заповітом і за законом, вчинене з метою заволодіння спадковим майном у великих розмірах, шляхом обману. Такі дії ОСОБА_5 містять ознаки вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися , але подали заяву в якій просять розглядати скаргу за їх відсутності.

Представник Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. На виконання ухвали слідчого судді надали матеріали перевірки за заявою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 від 18.10.2024 року , яка зареєстрована в ЄО Прилуцького районного відділу поліції під №14503 від 29 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та докази на її обґрунтування, матеріали перевірки, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням (заявою) є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

З матеріалів справи вбачається, що заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 від 18.10.2024 щодо вчинення кримінального правопорушення братом його довірителя ОСОБА_5 була прийнята та зареєстрована Прилуцьким районним відділом поліції в ЄО № 145503 від 29.10.2024 року.

Заява аргументована тим, що ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, за відміткою в паспорті, паспорт НОМЕР_2 , виданий Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області 25.10.1996 року, місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, зокрема задля заволодіння шахрайським шляхом спадковим майном, яке належало на праві приватної власності померлому ОСОБА_6 , вніс неправдиву інформацію в офіційний документ, а саме у заяву від 29.12.2023 року про прийняття спадщини за заповітом і за законом, вказавши, що окрім нього та його матері - ОСОБА_7 , немає інших спадкоємців на спадкове майно померлого ОСОБА_6 , подавши цю заяву приватному нотаріусу ОСОБА_8 для відкриття спадкової справи № 62/2023, чим довів свої злочинний умисел до кінця, з метою незаконного отримання свідоцтва про право на спадщину лише на своє ім`я, ставши єдиним власником всієї частини спадкового майна. Таким чином, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати як такі, що мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Дана заява за підписом заступника начальника відділу поліції-начальника слідчого відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_9 направлена начальнику Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливість у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудового розслідування для їх розгляду згідно з Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до довідки про результати перевірки № 5907 від 05.11.2024 року заяву зареєстровану в ЄО Прилуцького районного відділу ГУНП в Чернігівській області за № 14503 розглянуто, та за результатами розгляду встановлено, що ОСОБА_3 звертався з аналогічною заявою, яка зареєстрована в ЄО Прилуцького РВП за № 12101 від 12.09.2024 року та по якій прийнято обґрунтоване рішення.

Відповідно до довідки про результати перевірки № 5319 від 10.10.2024 року заяву зареєстровану в ЄО Прилуцького районного відділу ГУНП в Чернігівській області за № 12101 розглянуто, та за результатами розгляду встановлено, що на розгляді Пилуцького міськрайоннго суду знаходиться цивільна справа № 742/2768/24 від 02.05.2024 року про визнання заповіту ОСОБА_6 недійсним. Таким чином вході перевірки встановлено, що в даній ситуації вбачаються цивільно- правові відносини.

На переконання слідчого судді , посадовими особами Прилуцького районного відділу поліції були повністю виконані положення ч. 4 ст. 214 КПК України.

При цьому, виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

У поданій заяві представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_5 зазначає , що спадкоємцями являються він і його мати - ОСОБА_7 . Також, у своїй заяві ОСОБА_5 прямо зазначає, що інших спадкоємців немає. При цьому ОСОБА_5 достовірно відомо про існування ще одного спадкоємця, в особі його старшого рідного брата - довірителя ОСОБА_3 , що свідчить про наявність в його діях ознак злочину передбаченого ч.1 ст.358 та ч.4 ст.190 КК України.

Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи ? докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується виною у формі прямого умислу. Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до положень ст.190 КК України шахрайство - це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.Отже, предметом шахрайства є як чуже майно, так й право на нього.

З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

При цьому обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього.

Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно. Тобто, при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього.

За приписами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1291 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На переконання слідчого судді заява на прийняття спадщини є офіційним документом, який заявник подає нотаріусу для подальшого оформлення успадкування та отримання свідоцтв на спадкове майно. Цей документ дозволяє заявнику офіційно заявити про своє право на успадкування та взяти на себе всі відповідні права та обов`язки, незалежно від того, чи відбувається спадкування по заповіту або ж згідно черг спадкування.

Натомість , зазначення в заяві про прийняття спадщини про відсутність інших спадкоємців не має ніякого юридичного значення та не позбавляє права інших спадкоємців відповідно до вимог ст.ст.1268,1269 ЦК України прийняти спадщину, що і було зроблено ОСОБА_3 , та про що його представник вказав в скарзі.

Таким чином , слідчий суддя погоджується з доводами органу досудового розслідування , що заява подана представником ОСОБА_3 про вчинення злочину не містить інформації , яка б вказувала на наявність ознак кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до вимог ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, оскільки заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 була прийнята та зареєстрована, викладені у ній доводи були перевірені, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені з тих підстав, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не містить жодних об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення злочину, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.303,304,395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358, ч.4 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_10