БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/1692/24
Провадження № 1-кп/273/101/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника Служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області, громадянина України, студента третього курсу ДНЗ "Олевський професійний ліцей", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

16.07.2024 о 19 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , вирішив незаконно проникнути до вказаного будинку, що перебуває у користуванні ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житлового будинку, діючи без розриву в часі, ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла, усвідомлюючи суспільно- небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, всупереч волі та без дозволу користувача будинку, за відсутності визначених законом підстав, зайшов на огороджену територію домоволодіння, після чого підійшовши до вхідних дверей житлового будинку і встановивши, що вони перебувають у зачиненому стані, маючи намір на проникнення до приміщення будинку, направився до вікна будинку, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що порушує недоторканність житла, долаючи перешкоду, шляхом демонтажу віконної рами, через вікно проник в середину приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, а саме у незаконному проникненні до житла особи.

31 липня 2024 року між прокурором ОСОБА_10 та неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000230.

Потерпілий ОСОБА_9 подав прокурору свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Згідно умов угоди, сторони домовилися про те, що обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання більш м`якого ніж це передбачено санкцією ч.1 ст. 162 КК України та погодили призначити йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Відповідно до ст. 100 Кримінального кодексу України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження, відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, згідно поданої письмої згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуваності, просив здійснювати розгляд без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила добровільність укладення та підписання угоди, просила її затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав угоду, яка була укладена у його присутності, просив затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.

Прокурор вважає, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, просила постановити вирок за укладеною угодою.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: незаконне проникнення до житла.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, та не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку та кримінальне правопорушення вчинено неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Із урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин суд вважає, що узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень статей 69 КК України за ч.1 ст.162 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також при призначенні покарання суд враховує, що узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, особливостям покарання неповнолітніх та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до положень частини 5 статті 65 КК України, частини 1 статті 475 КПК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Установлено, що підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, немає.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000230 угоду про визнання винуватості від 31 липня 2024 року, укладену між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_12