Справа № 138/1572/24
Провадження №11-кп/801/918/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000482 від 05.11.2022,

за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 травня 2024 року , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ялтушків Барського району Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, освіта середня-спеціальна, водія у ТОВ «СХК Вінницька промислова група», паспорт серії НОМЕР_1 , ном. тел. НОМЕР_2 , раніше несудимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.27 - ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, звільнивши від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Скасовано арешт, накладений на речові докази.

Речові докази: посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_3 , виданий ДІСГ в Київській області від 18.07.2018, на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження, ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження №0000482 від 05.11.2022.

Понесені в справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 копійок, ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.

Згідно з вироком ОСОБА_9 , достовірно знаючи про встановлений чиним законодавством порядок складання іспитів для отримання права на керування тракторами, у червні 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у АДРЕСА_1 , познайомився з невідомим чоловіком, під час спілкування з яким домовився про виготовлення та подальше придбання за грошові кошти в сумі 6000 тисяч гривень посвідчення тракториста-машиніста.

У той же день ОСОБА_9 передав вищевказаній невідомій особі чоловічої статті, свої паспортні дані та фото, а також грошові кошти у сумі 6000 тисяч гривень. Після чого, у невстановлений під час досудового розслідування день та час, невстановлена особа, підробила посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 від 18.07.2018, що видане Державною інспекцією сільського господарства у Київській області на ім?я ОСОБА_9 ..

На початку липня 2018 року при особистій зустрічі із невідомою жінкою у АДРЕСА_1 , вона передала ОСОБА_9 посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 від 18.07.2018, що видане Державною інспекцією сільського господарства у Київській області, із категоріями «А1», «А2», «В1», «С», ОСОБА_10 , « ОСОБА_11 , «Е1», «Е2», «F1», «F2», «G1», «G2», на ім?я ОСОБА_9 , яке у подальшому він зберігав при собі з метою його подальшого використання.

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів № CE-19/102-22/16576-ДД від 14.11.2022 бланк тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 , яке видане Державною інспекцією сільського господарства у Київській області 18.07.2018 на ім?я ОСОБА_9 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень, що перебувають в офіційному обігу на території України.

У бланку посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 , яке видане Державною інспекцією сільського господарства у Київській області 18.07.2018 на ім?я ОСОБА_9 , фонові зображення з лицьової та зворотної сторони (захисна сітка, вихідні дані та текст бланку) нанесено за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формування зображень.

Крім того, близько 15 години 10 хвилин 4 листопада 2022 року, під час несення служби інспектором СРПП Могилів-Подільського РВП ГУПН у Вінницькій області лейтенантом поліції Шведою Олегом по АДРЕСА_3 зупинено навантажувач марки «Т-156» із державним номерним знаком « НОМЕР_5 » під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, ОСОБА_9 , пред?явив працівникам поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 від 18.07.2018, що видане Державною інспекцією сільського господарства у Київській області, із категоріями «А1», «А2», «В1», «С», ОСОБА_10 , «D2», «Е1», «Е2», «F1», «F2», «G1», «G2», на ім?я ОСОБА_9 , і таким чином використав завідомо підроблений документ.

Обвинувачений у присутності захисника не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.5 ст.27 - ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, а саме: пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем; використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Могилів- Подільського міськрайонного суду Вінницької області стосовно ОСОБА_9 від 24 травня 2024 року змінити на підставі ст. 413 КПК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, та звільнення його саме від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У резолютивній частині вироку вказати, що за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України ОСОБА_9 звільнити від покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, дійшовши ґрунтовного висновку про те, що строки давності за ч.5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 станом на день ухвалення вироку закінчилися, безпідставно визначив обвинуваченому за цією статтею конкретний вид та розмір покарання та звільнив від призначеного покарання, а не від покарання взагалі, як передбачає ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме положення п.2 ч.1 ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України, що є підставою зміни вироку суду першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни оскаржуваного вироку за доводами апеляційної скарги сторони обвинувачення, оскільки в них не ставиться питання про погіршення процесуального становища його підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, однак про розгляд апеляційної скарги прокурора повідомлявся належним чином, тому згідно з вимогами ч.4 ст.405 КПК України та за згодою учасників судового провадження, які з`явилися до апеляційного суду, судовий розгляд відбувся у його відсутність.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На переконання апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не повністю.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, вчинене ОСОБА_9 у червні 2018 року, а тому з моменту його вчинення на час ухвалення вироку минуло більше трьох років. ОСОБА_9 не ухилявся від слідства і суду, перебіг строку давності не зупинявся та не переривався.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Тобто, інкриміноване ОСОБА_9 правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

Таким чином, на день розгляду провадження судом першої інстанції сплили строки давності, визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з висновком Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Апеляційним судом установлено, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що строки давності за ч.5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 станом на день ухвалення вироку закінчилися, безпідставно визначив обвинуваченому за цією статтею конкретний вид та розмір покарання та звільнив від призначеного покарання, а не від покарання взагалі, як передбачає п.2 ч.1 ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст.413 КПК України неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Отже, ОСОБА_9 за ч.5 ст.27 - ч.1 ст. 358 КК України слід звільнити від покарання без визначення його виду і розміру на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 413, 419, 426, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 травня 2024 року стосовно ОСОБА_9 за ч.5 ст. 27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України - змінити.

У резолютивній частині вироку виключити вказівку про призначення ОСОБА_9 покарання за ч.5 ст. 27 - ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень та звільнення його саме від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності .

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3