Провадження № 1-кп/686/1614/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002640 від 20 серпня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, військовослужбовця, жителя АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_2, виданий 04.05.2023 Дніпровським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, РНОКПП № НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 19 серпня 2024 року близько 23 год. 55 хв., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , під час розпочатої ним словесної суперечки зі знайомим ОСОБА_4 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти ОСОБА_4 , тримаючи обома руками садову сапу, умисно наніс її металевою частиною один удар в область лівої частини голови потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді ВЧМТ, пластинчастої епідуральної гематоми зліва, проникаючого уламкового вдавленого перелому лівої тім`яної кістки зі зміщенням та відтиснення твердої мозкової оболонки, гематоми в м`яких тканинах на рівні тім`яної ділянки, рани м`яких тканин волосяної ділянки голови.

За умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 121КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що дійсно він у вищевказаних місці та час під час суперечки зі знайомим ОСОБА_4 , тримаючи обома руками садову сапу, наніс її металевою частиною один удар в область голови потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження.

Ці обставини підтвердив потерпілий ОСОБА_4 , ствердивши при цьому, що під час розпочатої обвинуваченим ОСОБА_6 суперечки останній умисно наніс йому металевою частиною сапи один цілеспрямований удар в область голови. Механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий, а також свідок ОСОБА_7 (очевидець події), показали під час проведення з ними слідчого експерименту, що зафіксовано у протоколах проведення цієї слідчої дії від 23 вересня та 21 вересня 2024 року відповідно. Свідок також вказала на умисне нанесення обвинуваченим потерпілому цілеспрямованого удару сапою в голову.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2024 потерпілий ОСОБА_4 просив прийняти міри до ОСОБА_6 , який 20 серпня 2024 року близько 00 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків наніс йому один удар в ділянку голови сапою, спричинивши тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (батьки потерпілого) показали, що після події бачили сина ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями на голові, останній повідомив про нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_6 удару сапою.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.08.2024, проведеного з дозволу ОСОБА_10 , зафіксовано місце вчинення злочину - територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено 4 змиви речовини бурого кольору, тарілку та шорти з плямами вказаної речовини, яка за висновками експертів №№ 642 - 647 від 10.10.2024 є кров`ю людини та може належати потерпілому ОСОБА_4 .

За даними медичної карти стаціонарного хворого № 7678 потерпілий ОСОБА_4 20.08.2024 о 02 год. 40 хв. госпіталізований в Хмельницьку міську лікарню з діагнозом: ВЧМТ (відкрита черепно-мозкова травма), перебував на стаціонарному лікуванні з 20.08.2024 по 29.08.2024.

За повідомленням КНП «Хмельницька міська лікарня» № 01-07-2512 станом на 21.08.2024 ОСОБА_4 перебував на лікуванні у нейрохірургічному відділенні із діагнозом: ВПЧМТ (відкрита черепно-мозкова травма), пластинчата епідуральна гематома зліва, уламковий вдавлений перелом лівої тім`яної кістки, забійна рана голови, гематома м`яких тканин потиличної ділянки. У пацієнта наявні тілесні ушкодження: рубана рана голови ушита 6 вузловими швами, гематома м`яких тканин потиличної ділянки. Орієнтовний термін перебування на лікуванні 10 днів.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 547 від 01.10.2024, № 551 від 08.10.2024, № 558 від 09.10.2024 та № 559 від 09.10.2024 у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ВЧМТ, пластинчастої епідуральної гематоми зліва, проникаючого уламкового вдавленого перелому лівої тім`яної кістки зі зміщенням та відтиснення твердої мозкової оболонки, гематоми в м`яких тканинах на рівні тім`яної ділянки, рани м`яких тканин волосяної ділянки голови, що могли утворитися не менше ніж від одноразової дії рубаючого предмета (без можливості наразі визначити його точні характеристики через відсутність опису будь-яких специфічних ознак у тілесних ушкоджень) за механізмами: «удар - розсічення тканин» (рана), «удар - деформація - зміщення» (перелом), «удар» (гематома), не виключено, в час та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 19.08.2024 близько 23 год. 55 хв., та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання), згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Характер травми (кількість і локалізація тілесних ушкоджень, їх властивості, що описані лікарями) у потерпілого не є специфічним чи характерним для самовільного падіння людини з висоти власного зросту. В цілому механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 може відповідати його та свідка ОСОБА_7 показанням під час проведення з ними слідчого експерименту.

Відповідно до протоколів огляду від 21 серпня 2024 року відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, які прибули на виклики 20.08.2024, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , та потерпілий ОСОБА_4 , перебуваючи в лікарні, повідомили про обставини заподіяння останньому тілесних ушкоджень за вищевказаних у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставин.

За даними протоколу огляду документа від 17 вересня 2024 року зафіксовані аудіозаписи телефонних звернень, які надійшли на спецлінію служби «102» 20.08.2024, відповідно до яких працівник травмпункту повідомив про звернення ОСОБА_4 з приводу його побиття відомим, а також дзвінок останнього з повідомленням про нанесення йому черепно-мозкової травми в районі 12 год. ночі в селі Катеринівка особою на ім`я ОСОБА_11 .

Відповідно до заяви ОСОБА_8 (батька потерпілого) та протоколу огляду від 20.08.2024 останній добровільно видав слідчому сапу (знаряддя вчинення злочину).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 450 від 05.09.2024 у ОСОБА_6 станом на 21.08.2024 мала місце поєднана травма з зовнішніми тілесними ушкодженнями у вигляді: 3-х підшкірних крововиливів: внутрішньої поверхні середньої третини стегна правої ноги (1), внутрішньої поверхні нижньої третини стегна правої ноги (1), внутрішньої поверхні середньої третини стегна лівої ноги (1); шести саден шкіри: верхньої частини лівої половини передньої черевної стінки, під реберною дугою (1), зовнішньої частини правої поперекової ділянки тулуба на площі 8x4см (1), внутрішньої частини лівої половини грудної клітки в проекції внутрішнього краю лопатки, на площі 9x8см (1), нижньої частини лівої бічної поверхні черевної стінки, на площі 4x2,5см (1), зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу з розповсюдженням на ліктьову поверхню верхньої третини передпліччя лівої руки, на площі 12x5,5см (1), передньої поверхні правого колінного суглобу з розповсюдженням на зовнішнє-передню поверхню верхньої та середньої третини гомілки правої ноги, на площі 25x14см (1).

Ці зовнішні тілесні ушкодження в підекспертного могли утворитись як від не менше ніж дев`ятиразової дії тупих твердих предметів або предмету (без можливості наразі визначити точні характеристики цих предметів або предмету через відсутність будь-яких специфічних ознак у тілесних ушкоджень), за механізмами: «удар» або «притискання» (крововилив), «удар - тертя» чи «притискання - тертя» (садна), так і від не менше ніж дев`яти зіткнень внутрішньої поверхні середньої третини стегна правої ноги, внутрішньої поверхні нижньої третини стегна правої ноги, внутрішньої поверхні середньої третини стегна лівої ноги, верхньої частини лівої половини передньої черевної стінки, зовнішньої частини правої поперекової ділянки тулуба, внутрішньої частини лівої половини грудної клітки в проекції внутрішнього краю лопатки, нижньої частини лівої бічної поверхні черевної стінки, зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу з ліктьовою поверхнею верхньої третини передпліччя лівої руки, передньої поверхні правого колінного суглобу з зовнішнє-передньою поверхнею верхньої та середньої третини гомілки правої ноги підекспертного з таким предметом або предметами, за механізмами: «удар» (крововиливи), «удар - тертя» (садна), про що свідчать відповідна локалізація та характерні властивості цих тілесних ушкоджень, які за своїм характером (як кожне з цих тілесних ушкоджень окремо, так і всі вони в сукупності) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Судячи з кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення не менше 1-ї доби до моменту проведення судово-медичної експертизи 21.08.2024.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що перед нанесенням йому обвинуваченим удару сапою в голову у них відбувся конфлікт, під час якого вони побилися (бійку почав ОСОБА_6 ), після чого примирилися, пили каву, обвинувачений знов почав себе агресивно поводити, а після нанесеного сапою удару в голову він (потерпілий) бив останнього у відповідь, що підтвердив обвинувачений та свідок ОСОБА_7 під час слідчого експерименту.

Встановлені судом обставини підтверджуються також речовими доказами: вилученими з місця події змивами речовини бурого кольору (крові потерпілого ОСОБА_4 ); сапою садовою (знаряддям вчинення злочину).

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що удар потерпілому сапою по голові він наніс випадково, хотів вдарити по тілу та не бачив, що в руках тримає сапу (думав, що палку), суд визнає неправдивими і даними з метою уникнути відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх.

Ці твердження обвинуваченого повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 (сестри обвинуваченого та очевидця події), які вказали на нанесення обвинуваченим умисного цілеспрямованого удару в голову, остання також показала, що перед нанесенням удару ОСОБА_6 певний час тримав перед собою обома руками сапу.

Показання потерпілого та свідка є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими вищенаведеними доказами, зокрема даними висновків судово-медичних експертиз. Підстав для обмови потерпілим та свідком обвинуваченого судом не встановлено, не вказав на такі і останній.

Разом з тим, суд враховує і непослідовність показань обвинуваченого, який спочатку показав, що не знає (не пам`ятає) чому він наніс удар в голову, пізніше ствердив про випадковість такого удару та що хотів нанести удар по тілу.

Досліджені судом докази свідчать про те, що ОСОБА_6 діяв умисно, тобто усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведеність в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив умисний насильницький злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких, свою вину у вчиненні злочину визнав частково та у скоєному не розкаявся, жодних заходів на відшкодування завданої потерпілому шкоди не вживав, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Суд не визнає в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, щире каяття (про що зазначено в обвинувальному акті), оскільки в силу п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, осуд своєї протиправної поведінки. Таких обставин в ході судового розгляду не встановлено.

Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, позицію прокурора та потерпілого щодо призначення покарання, а також висновок органу з питань пробації щодо високих ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, а також неможливість виправлення без ізоляції від суспільства, і приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для призначення ОСОБА_6 на підставі ст. 69 КК України більш м`якого покарання та застосування положень ст. 75 КК України, а саме звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який своєї вини фактично не визнав та у скоєному не розкаявся, немає. Така обставина, як наявність у ОСОБА_6 на утриманні малолітньої дитини, вже існувала на момент вчинення ним протиправного діяння, однак не вплинула і не забезпечила його належної поведінки, не слугувала стримуючим фактором під час вчинення умисного тяжкого насильницького злочину.

Поряд з цим суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти росії» від 24.03.05 суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Оскільки ОСОБА_6 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально на тривалий термін, ухилявся від досудового слідства, за що оголошувався в розшук, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_6 в строк відбуття покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення з 20.08.2024 (дня затримання) по 22.08.2024 (дня звільнення з ІТТ) включно та з 16.09.2024 (дня затримання) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди в розмірі 80000 грн. підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою обвинуваченого потерпілому заподіяно моральну шкоду, оскільки останній переніс фізичний біль, незручності і душевні страждання, що також змінило звичний спосіб життя потерпілого та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпілий певний час лікувався, переживав за своє здоров`я, не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував дискомфорт і незручності, через що вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачав власний час в зв`язку із зверненням за медичною допомогою. На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілим моральних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір цього відшкодування слід визначити в заявленій потерпілим сумі 80000 грн., яку також визнав обвинувачений. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.

В силу ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 129 КПК України вказаний розмір завданої моральної шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Хмельницької міської ради до обвинуваченого про стягнення з останнього в дохід державного бюджету 12239 грн. 01 коп. та в дохід бюджету Хмельницької міської територіальної громади 579 грн. 24 коп. витрат, понесених КНП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 від кримінального правопорушення, які підтверджені повідомленням КНП «Хмельницька міська лікарня» № 01-07-3107 від 09.10.2024 та ніким із учасників судового провадження не оспорюються, в силу положень ст. 1206 ЦК України підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України речові докази слід: сапу садову, змиви, гумовий тапок, шорти, тарілку, які не мають ніякої цінності і не можуть бути використані, - знищити; наплічну сумку (барсетку), дві банківські картки, сім-картку, навушники, мобільний телефон, які не мають доказового значення та передані на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 - залишити останньому.

В порядку ст. 174 КПК України накладений ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2024 року (справа № 686/22933/24) на речовий доказ - сапу (садову) арешт, у якому відпала потреба, - слід скасувати.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 10198 грн. 94 коп. у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 20.08.2024 по 22.08.2024 включно та з 16.09.2024 до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 80000 грн. (вісімдесят тисяч гривень) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_6 в дохід державного бюджету 12239 грн. 01 коп. (дванадцять тисяч двісті тридцять дев`ять гривень одну копійку) та в дохід бюджету Хмельницької міської територіальної громади 579 грн. 24 коп. (п`ятсот сімдесят дев`ять гривень двадцять чотири копійки) витрат, понесених КНП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 .

Речові докази: сапу садову, змиви, гумовий тапок, шорти, тарілку (квитанції №№ 1515, 1535) - знищити; наплічну сумку, дві банківські картки, сім-картку, навушники, телефон - залишити обвинуваченому ОСОБА_6

Накладений ухвалами слідчого судді від 23 серпня 2024 року (справа № 686/22933/24) на речові докази арешт - скасувати.

Стягнути зі ОСОБА_6 на користь держави 10198 грн. 94 коп. процесуальних витрат.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: