У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Молдова, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000335.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.08.2024 р. включно з визначенням застави у розмірі 242 240 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді скасувати i постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянтів.

На обґрунтування поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді захисник ОСОБА_6 зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали отримав лише 26.06.2024 р., після чого 28.06.2024 р. подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02.07.2024 р. повернута, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження. З урахуванням того, що повний текст ухвали отриманий лише 26.06.2024 р., а первинна апеляційна скарга подана ним 28.06.2024 р., вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим.

Захисник звертає увагу на те, що ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду нічим не доведений, при цьому останній має постійне місце мешкання та утримує 5 неповнолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки, що спростовує наявність вказаного ризику. Ризики впливу на свідків, інших підозрюваних або спеціалістів у даному кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень є лише припущеннями, які нічим не підтверджені.

Апелянт просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю, дає показання по суті справи, що значно знижує ступінь ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 зазначає, що слідчий суддя не врахував того, що він має на утриманні 5 дітей, 4 з яких є неповнолітніми, має велике господарство за яким необхідний догляд, при цьому визначений розмір застави є занадто великим для його родини.

Апелянт звертає увагу на те, що вчинив кримінальне правопорушення, через незнання законів та необхідністю опалення дому в холодний період.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділенням відділу поліції № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000335, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, на початку жовтня 2023 року мешканець с. Димівське Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог КК України, Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 761 від 23.05.2007 р., порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, лісорубного або лісового квитка, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела накопичування коштів протиправну діяльність, пов`язану з незаконною порубкою дерев у захисних лісових насадженнях, перевезенням та збутом незаконно зрубаних дерев.

Розуміючи, що лише його зусиль буде недостатньо для забезпечення виконання лісорубних робіт, транспортування, завантаження, вивантаження вирубаної деревини, підшукування клієнтів та збуту їм деревини, оскільки вказаний процес є довготривалим, потребує підготовки та залучення значних матеріальних та людських ресурсів, ОСОБА_5 вирішив залучити до її складу осіб, об`єднаних єдиним злочинним умислом, пов`язаним з організацією порубки дерев у захисних лісових насадженнях лінійного типу на території Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області, перевезенням та збутом незаконно зрубаних дерев.

Діючи з указаною метою, ОСОБА_5 розробив план злочинної діяльності, який передбачав:

- залучення до вчинення злочинів осіб, які б забезпечили виконання злочинних намірів на досягнення злочинної мети, розподілення між ними функцій у вчиненні злочину, особистий контроль та спрямування їх злочинної діяльності;

- забезпечення членів групи необхідними засобами та знаряддями для вчинення злочинної діяльності (транспортом, бензиновими пилами, запасними частинами до них, паливно-мастильними матеріалами);

- підшукання місць порубки деревини з урахуванням конкретного виду (дуб, акація) серед захисних лісових насаджень на території Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області;

- перевезення незаконно зрубаної деревини до місця зберігання;

- підготовку незаконно зрубаної деревини шляхом розпилювання, для подальшого збуту;

- організацію збуту незаконно зрубаної деревини і отримання прибутку;

- використання та дотримання членами групи методів конспірації своєї злочинної діяльності.

Розробивши вказаний план злочинної діяльності, усвідомлюючи неможливість самостійної його реалізації, ОСОБА_5 запропонував шляхом переконань, заохочень та матеріальної зацікавленості мешканцям Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які між собою перебували у міцних соціальних зв`язках, взяти участь у злочинній діяльності, пов`язаної з порубкою дерев у захисних лісових насадженнях лінійного типу на території Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області, перевезенням та збутом незаконно зрубаних дерев та отриманням прибутку від цієї незаконної діяльності.

Оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 бажали отримувати прибуток від запропонованої ОСОБА_5 їм незаконної діяльності, а саме незаконної порубки дерев, перевезення та збуту деревини, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, керуючись корисливим мотивом, добровільно і свідомо дали свою згоду на спільну злочинну діяльність.

Відповідно до плану злочинної діяльності, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , відведені наступні функції:

- прибувати до визначених ОСОБА_5 місць незаконної порубки дерев;

- за допомогою бензинових пил здійснювати безпосереднє вирубування деревини у захисних лісових насадженнях лінійного типу, а також здійснювати її розпил на частини та завантажувати у вантажний автомобіль;

- збирати та складати на купи фрагменти незаконно зрубаних дерев на місці вчинення злочину;

- вантаження до транспорту незаконно зрубаних дерев та їх розвантаження;

- за допомогою легкового автомобіля здійснювати транспортування незаконно зрубаної деревини до місць зберігання;

- виконанні інших вказівок, доручень ОСОБА_5 .

Відповідно до плану злочинної діяльності ОСОБА_15 відведені наступні функції:

- перевезення інших членів групи та знарядь для незаконної порубки дерев до місць скоєння кримінальних правопорушень проти довкілля;

- завантаження до транспорту незаконно зрубаних дерев;

- перевезення незаконно зрубаних дерев з місця фактичного скоєння кримінального правопорушення до місця подальшого зберігання або покупців;

- виконання інших вказівок, доручень ОСОБА_5

Керівництво групою взяв на себе ОСОБА_5 , який, згідно з планом злочинної діяльності, відвів собі функції щодо:

- організації та керівництва групою, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що передбачає: розробку плану скоєння кримінальних правопорушень, підшукання та залучення до скоєння кримінальних правопорушень учасників, спрямування, об`єднання та координація зусиль всіх учасників групи на скоєння кримінальних правопорушень проти довкілля, розподіл функцій та ролей кожного учасника групи, керування діями всіх учасників групи та кожного окремо тощо;

- здійснення нагляду, контролю за систематичним скоєнням іншими членами групи злочинів проти довкілля;

- фінансування діяльності групи, а саме транспортного засобу (легковий автомобіль «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), бензопил, ланцюгів до бензопил, палива, інших засобів для рубки та пилки деревини;

- визначення місць скоєння кримінальних правопорушень проти довкілля захисні лісові насадження на території Миколаївського (колишнього Новоодеського) району, Миколаївської області;

- утримання місця для зберігання незаконно зрубаних дерев та зберігання знарядь та засобів для скоєння кримінальних правопорушень проти довкілля, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- надання практичної допомоги учасникам групи під час вантаження незаконно пиляних дерев, їх перевезення, та розвантаження;

- пошук покупців незаконно зрубаних дерев;

- переговори з покупцями про умови та час продажу (збуту) дров, виготовлених з незаконно зрубаних дерев;

- розподіл грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, між усіма членами групи.

Отже, за вказаних обставин, не пізніше початку жовтня 2023 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 створив групу, члени якої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , добровільно зорганізувались з метою вчинення злочинів, пов`язаних з порубкою дерев у захисних насадженнях лінійного типу на території Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області, перевезенням, зберіганням і збутом незаконно зрубаних дерев.

Вказані особи були взаємообізнані про вчинення злочинних дій членами групи для досягнення єдиної мети отримання прибутку.

Так, у період часу з січня по квітень 2024 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , реалізуючи свій умисел на отримання незаконного прибутку у складі групи, у порушення вимог ст. 69 ЛК України, Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 761 від 23.05.2007 р., порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, лісорубного або лісового квитка, вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, реалізацію спільного злочинного умислу, у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 09.01.2024 р., у невстановлений час, ОСОБА_5 виконуючи відведену йому роль керівника групи, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, визначив місця незаконної порубки деревини на території Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області.

На виконання раніше розробленого плану, відомого усім учасникам групи, ОСОБА_5 надав ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 координати полезахисного лісового насадження лінійного типу, який знаходився близько 1 800 м. від околиці с. Димівське, яка має географічні координати 47.466868, НОМЕР_2 , що належить державі, в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

09.01.2024 р., у невстановлений час, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 діючи у складі та очоленої ОСОБА_5 групи, із заздалегідь підготовленими засобами та знаряддями для вчинення злочинної діяльності, а саме: бензиновими пилами, запасними частинами до них, паливно-мастильними матеріалами на автомобілі марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 прибули на місце незаконної порубки деревини на території Миколаївського (Новоодеського) району Миколаївської області, а саме до полезахисного лісового насадження лінійного типу, яке знаходиться на відстані близько 1 800 м. від околиці с. Димівське, яка має географічні координати 47.466868, НОМЕР_2 , що належать державі, в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

Виконуючи функції, з метою досягнення спільної злочинної мети, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом та переконавшись, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь підготовлені бензопили, здійснили незаконну порубку 8 зелено-ростучих дерев породи акація, відокремивши стовбури вказаних дерев від шийки кореня до ступеня припинення росту.

Також, для зручності подальшого завантаження до автомобіля та незаконного перевезення, зазначені вище учасники групи, очоленої ОСОБА_5 , незаконно зрубані дерева розпиляли на колоди різної довжини та зложили вздовж лісосмуги, після чого місце вчиненого правопорушення залишили.

У порушення вимог ст. 69 ЛК України, Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 761 від 23.05.2007 р., порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, лісорубного або лісового квитка, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 12.01.2024 р., у невстановлений час прибули до зазначених місць незаконної порубки де на автомобіль марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 завантажили попередньо незаконно зрубані та підготовлені колоди 8 зелено-ростучих дерев породи акація.

На виконання вказівки ОСОБА_5 незаконно зрубані колоди було незаконно перевезено до невстановленого в ході досудового розслідування місця для незаконного зберігання деревини, а в подальшому збуту невстановленим в ході досудового розслідування покупцям, розподіливши отриманий злочинним шляхом прибуток серед всіх учасників групи.

Зазначеними неправомірними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , які виразились у незаконній порубці у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 12.01.2024 р., 8 деревам у захисному лісовому насадженні лінійного типу, завдано істотну шкоду довкіллю, а саме збитки державі в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), на суму 198 164,48 грн. що більш ніж в 60 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до примітки статті 246 КК України є тяжкими наслідками.

За аналогічних обставин, у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 10.02.2024 р., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за керівництвом ОСОБА_5 , на відстані близько 500 м. від околиці с. Димівське, яка має географічні координати 47.4788793, НОМЕР_3 , що належать державі, в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), незаконно зрубані та підготовлені колоди 2 зелено-ростучих дерев породи клен та 1 зелено-ростучого дерева породи гледичія, чим завдано істотну шкоду довкіллю, а саме збитки державі в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), на суму 36 781,02 грн. та відповідно до примітки статті 246 КК України є істотною шкодою.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 29.03.2024 р., вказаними особами під керівництвом ОСОБА_5 , близько 2 500 м. від околиці с. Димівське, яка має географічні координати 47.4837778, НОМЕР_4 , що належить державі, в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), незаконно зрубані та підготовлені колоди 5 зелено-ростучих дерев породи акація та 2 зелено-ростучих дерев породи гледичія, чим завдано істотну шкоду довкіллю, а саме збитки державі в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), на суму 129 010,48 грн. що більш ніж в 60 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до примітки статті 246 КК України є тяжкими наслідками.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев, що спричинили тяжкі наслідки, вчинені за попередньою змовою групою осіб, повторно.

21.06.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тяжкому злочині, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, наявні ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на обставини кримінального правопорушення, розмір завданої майнової шкоди, дані про особу підозрюваного та положення ст. ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин.

При цьому, законом не визначено переліку підстав, за наявності яких, строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання, має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що ухвала слідчим суддею постановлена 21.06.2024 р., строк її оскарження становить до 26.06.2024 р., проте апеляційна скарга захисником, в даному провадженні, вперше подана 28.06.2024 р., тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У правових висновках, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, справа № 461/1434/18 від 27.05.2019 р., звернуто увагу на те, що у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

За наведених обставин, оскільки захиснику ОСОБА_6 не були відомі мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, на що захисник послався мотивуючи своє клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення права на оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.06.2024 р.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані які містяться у протоколах огляду місця події від 12.01.2024 р., 18.04.2024, допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2024 р., проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 , у розрахунках, виконаних Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), щодо розміру шкоди, висновках експертів № СЕ19/105-24/1850-ФХЕД від 15.03.2024 р., № СЕ19/105-24/2993-ФХЕД від 22.05.2024 р. та інших матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, має можливість безперешкодного перетину кордону України, як громадянин іншої держави.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що ОСОБА_5 обізнаний про осіб, які здійснювали незаконну порубку дерев, при цьому, згідно встановлених досудовим розслідуванням обставин, підозрюваний ОСОБА_5 керував та фінансував вказану групу осіб.

З огляду на кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_5 , його роль у вчиненому, дані про особу підозрюваного, який не працює, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень також є дійсним.

За наведеного, доводи підозрюваного та його захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просять апелянти, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, і, як наслідок, скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, факт наявності у підозрюваного 5 дітей, про що зазначають апелянти нічим не підтверджений.

Що стосується оскаржуваного апелянтами розміру застави, то апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, визначаючи ОСОБА_5 розмір застави, в повній мірі врахував вказані норми закону.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , наявність трьох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, розмір завданої майнової шкоди, внаслідок ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави, у розмірах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, не є завідомо непомірним для підозрюваного та достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави, а тому має бути залишений у визначеному розмірі.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3