Справа № 461/6322/24
Провадження № 1-кс/461/7103/24
УХВАЛА

15.11.2024 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :

14.11.2024 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якому просить скасувати арешт, накладений на майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки IPhone 14 Pro (IMEI 1: 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 ), та повернути мобільний телефон останньому.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 04.10.2024 слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова у кримінальному провадженні, внесеному 14.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, накладено арешт на мобільний телефон марки IPhone 14 Pro (IMEI 1: 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 ), який належать ОСОБА_4 , так який був вилучений в ході проведення обшуку в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що на даний час відпали підстави для продовження арешту вищезазначеного майна, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що таке майно може бути доказом у кримінальному провадженні №0000517 від 14.05.2024, а тому подальше існування вказаного арешту набуває ознак свавілля та грубого порушення законних прав та інтересів його власника. Жодного доказового значення у кримінальному провадженні, внесеному 14.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, вказане майно не має, оскільки ОСОБА_4 володіє майном на законних підставах. Окрім цього, вважає, що строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні суперечать вимогам ст.28 КПК України. Звертаю увагу слідчого судді, що вищезазначене майно було вилучено 1,5 місяці назад, а відомості про дане кримінальне провадження були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 14.05.2024, тобто більше ніж 5 місяців тому. Також, просить врахувати, що ОСОБА_4 підозри в рамках даного кримінального провадження не оголошено. Враховуючи наведене, просить клопотання задоволити.

В судове засідання власник майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без участі власника майна та його представника.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій зазначив, що при розгляді даного клопотання покладається на розсуд суду.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що таке підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 14.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 02.10.2024, слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 02.10.2024, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, провів обшук за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки IPhone 14 Pro (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 ), який належить ОСОБА_4 .

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 02.10.2024 вищезазначений мобільний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №461/6322/24, провадження №1-кс/461/6028/24, накладено арешт на майно, яке було вилучене 02.10.2024 в ході проведення обшуку у кримінальному провадженні, внесеному 14.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, а саме: мобільний телефон марки IPhone 14 Pro (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 ), який належить ОСОБА_4 .

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке майно відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, а саме як засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що арешт був накладений 04.10.2024, а відтак, вже пройшов достатній час для проведення необхідних слідчих дій з вказаним мобільним телефоном.

Окрім цього, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 підозри в рамках кримінального провадження, внесеному 14.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, не оголошено.

Слідчий суддя вважає, що доказове значення у цьому кримінальному провадженні має не сам по собі мобільний телефон, як матеріальний носій інформації, а наявна на ньому інформація та відомості.

Разом з тим, жодних доказів наявності на мобільному телефоні інформації, яка має значення для досудового розслідування, зокрема, протоколу огляду, слідчому судді не надано.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24.10.1986, серія А, №108. п.52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з забороною користування, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя зауважує, що будь-який тривалий строк утримання вилученого майна має бути об`єктивно виправданий завданнями кримінального провадження та збалансований з правами та інтересами його власника.

При цьому, зі спливом часу виправданість подальшого арешту відповідного технічного пристрою може бути предметом повторної перевірки слідчим суддею у порядку ст.174 КПК України, а тому таке утримання на кожному етапі досудового розслідування має обґрунтовуватись реальною потребою їх утримання і збереження у розпорядженні органу досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя враховує, що положеннями ст.100 КПК України передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які були враховані при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому слід скасувати арешт на мобільний телефон марки IPhone 14 Pro (IMEI 1: 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 ), який належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування, та передати такий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Разом з тим, беручи до уваги, що у кримінальному провадженні, внесеному 14.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, триває досудове розслідування, а вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом, тому питання щодо скасування арешту майна може бути вирішене слідчим при постановленні на досудовому слідстві постанови про закриття кримінального провадження або суддею під час судового розгляду при ухваленні вироку по справі, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню, в частині скасування заборони користування мобільним телефоном.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження щодо заборони розпорядження майном є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 23 січня 2024 року (справа №569/19829/21), ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 на майно, яке було вилучено 02.10.2024 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки IPhone 14 Pro (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 ),- та передати такий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1