Справа № 462/5483/24
провадження 1-кс/462/1330/24
У Х В А Л А

16 липня 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000635 від 24.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , 15.07.2024 року звернулася до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.171 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: футболку поло із чорними, сірими та білими полосами марки «Nike», розміру L; джинсові штани темно-сірого кольору марки «Stradivarius», 30 розміру, кросівки синьо-сірого кольору марки «Nike», 42 розміру, які були вилучені 12.07.2024 року в ході добровільної видачі ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене та вилучене 12.07.2024 року під час добровільної видачі, та відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000635. З огляду на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК України, просить на таке накласти арешт.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні.

Також дане клопотання можливо розглянути за відсутності власника майна ОСОБА_5 , який, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000635, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000635, 24.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальні правопорушення, кваліфіковані за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.06.2024 року близько 16.35 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля продуктового магазину «Гастроном24», що за адресою: м.Львів, вул.Квітки-Основ`яненка, 4, на асфальтному покритті проїжджої частини дороги виявив банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , яка була втрачена потерпілим ОСОБА_6 . Усвідомивши, що виявлена ним картка належать іншій особі та є офіційним документом, ОСОБА_5 привласнив дану картку з метою її подальшого використання з корисливих мотивів задля власного збагачення.

Крім цього, 22.06.2024 року о 17.09 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні заправки АЗС «Socar», що за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи повторно, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою банківської карти № НОМЕР_1 , завідомо розуміючи, що дана банківська картка є чужою, здійснив розрахунок за продукти харчування за допомогою безконтактної дії «PayPass» на суму 400,09 грн.

Також, 22.06.2024 о 17.20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи повторно, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою наявної у нього банківської карти № НОМЕР_1 , завідомо розуміючи, що дана банківська картка є чужою, здійснив розрахунок за продукти харчування за допомогою безконтактної дії «PayPass» на суму 410,94 грн.

Крім цього, 22.06.2024 року о 18.31 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні ТОВ «ОККО Драйв», що за адресою: м.Львів, вул.Володимира Великого, 58, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи повторно, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою наявної у нього банківської карти № НОМЕР_1 , завідомо розуміючи, що дана банківська картка є чужою, здійснив розрахунок за продукти харчування за допомогою безконтактної дії «PayPass» на суму 330,80 грн.

Також, 22.06.2024 року о 18.39 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні АЗС «Укрнафта», що за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи повторно, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою наявної у нього банківської карти № НОМЕР_1 , розуміючи, що дана банківська картка є чужою, здійснив розрахунок за продукти харчування за допомогою безконтактної дії «PayPass» на суму 494,78 грн.

Крім цього, 22.06.2024 року о 18.58 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні закладу «McDonald's», що за адресою: АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи повторно, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою наявної у нього банківської карти № НОМЕР_1 , розуміючи, що дана банківська картка є чужою, здійснив розрахунок за продукти харчування за допомогою безконтактної дії «PayPass» на суму 426 грн.

12.07.2024 року на підставі добровільної видачі ОСОБА_5 вилучено футболку поло із чорними, сірими та білими полосами марки «Nike», розміру L; джинсові штани темно-сірого кольору марки «Stradivarius», 30 розміру, кросівки синьо-сірого кольору марки «Nike», 42 розміру.

Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч.5, 7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст.167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 12.07.2024 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000635.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказані у клопотанні речі вилучені під час добровільної видачі, мають статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дані речі можуть бути приховувані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на футболку поло із чорними, сірими та білими полосами марки «Nike», розміру L; джинсові штани темно-сірого кольору марки «Stradivarius», 30 розміру, кросівки синьо-сірого кольору марки «Nike», 42 розміру, які були вилучені 12.07.2024 року в ході добровільної видачі ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п?яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1