Справа № 711/7933/23
Номер провадження 1-кп/711/224/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000854 від 03.07.2023, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, доньку: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , депутатом, учасником АТО (ООС), бойових дій не являється, не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2023, близько 19 години 31 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , поблизу магазину «Делікат», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою в обличчя, а саме в область лівої скроні, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на праву руку, вдарившись об велосипед, та один удар лівою рукою в область обличчя, а саме в область лобу.

В результаті своїх умисних протиправних дій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/642 від 02.08.2023, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: травму голови зі струсом головного мозку, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та травму правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не визнав. По суті справи надав пояснення, що 11.06.2023 він їхав додому по АДРЕСА_1 . Разом з ним їхала дружина. Не доїжджаючи до вул. Пацаєва метрів 100, на зустрічну смугу виїхали два велосипедиста. Один з них рухався близько пів метра до краю дороги, інший близько 1,5 метри до краю дороги. Він заздалегідь подав звуковий сигнал, з метою попередити про небезпеку та порушення правил ПДР. Ніхто не відреагував, тому він загальмував до повної зупинки транспортного засобу. Велосипедисти під`їхали до вікна його машини, яке він опустив та запитали: «Що важко було об`їхати?» Він їм пояснив, що вони рухаються з правопорушенням правил дорожнього руху і так робити не можна. Та почав пояснювати, що саме вони порушили, та до яких наслідків це могло призвести. На що останні неадекватно відреагували, тому він розуміючи, що немає з ким про щось розмовляти поїхав далі додому. Так відбулася його перша зустріч з потерпілим. В подальшому він поїхав на вулицю ОСОБА_9 , де розташований його будинок 52, де біля будинку залишив машину і пішов до дому. Вдома перебував близько 40 хв. Після чого вийшов, оскільки у нього були змагання по футболу. Він вийшов, підійшов до машини, відчинив двері та почав сідати в неї. В цей час почув, як його хтось покликав. Він спочатку не зрозумів хто. Коли озернувся, то побачив потерпілого, який сказав, що вони не договорили. На що він йому сказав, що він вже все сказав, та вважає, що потерпілий порушив ПДР. На це потерпілий йому сказав, що вважає, що він хотів його збити, і у нього є свідок, а тому він його засудить. Після цього, він почав пояснювати потерпілому в чому той не правий, проте ніякого сенсу в цьому не було.

Дискусія тривала близько 10 хвилин та переросла у конфлікт. Він намагався завершити її. Після того, як він сказав, що більше не бажає говорити з потерпілим, останній різко скоротив дистанцію. Він злякався, що потерпілий пошкодить його автомобіль, або зашкодить йому, оскільки потерпілий значно більший за нього, і лише з метою самозахисту відштовхнув потерпілого долонею. Після цього, потерпілий дістав телефон та почав погрожувати йому. Потерпілий провокував його словесно та поводив себе неадекватно.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого раніше не знав і не бачив. По суті справи пояснив, що 11.06.2023 за годину до цієї події він катався з товаришем на велосипедах та хотів переїхати вул. Надпільна від вул. Г.Сагайдачного. Він рухався перпендикулярно. Заборонних знаків не було, не було розмітки, а тому вважав, що нічого не порушував. Під час того, як він здійснював рух, то почув сигнал автомобіля, він повернувся на узбіччя і біля нього одразу ж зупинився автомобіль, водій якого через опущене вікно почав нецензурно з ним спілкуватися. За кермом автомобіля перебував обвинувачений ОСОБА_7 . Вони поспілкувалися з приводу, як на його думку неправильної їзди по дорозі. Після цього вони роз`їхалися по своїх справах.

11.06.2023 приблизно о 19.30 годин він повертався до дому, їхав по вулиці ОСОБА_9 на велосипеді. На стоянці біля магазину «Делікат» він помітив автомобіль та впізнав водія, який ледь не збив його раніше, а тому вирішив під`їхати та запитав, що на його думку він порушив, та чому він йому сигналив та намагався його збити. Під час події він перебував сам, оскільки товариш поїхав додому. Він поклав свій велосипед на землю та підійшов до машини. У відповідь він почув від обвинуваченого образи, нецензурну лайку та погрози в його адресу, ніяких пояснень попередньої ситуації водій не надав. Після чого обвинувачений сів у авто та опустив вікно, продовжуючи його ображати. Потім раптово вийшов з авто, з погрозами вдарити його. В цей час біля нього проходила жінка, яка почувши погрози водія раптово змінила напрямок руху. Підійшовши до нього водій сказав йому: «Я зараз тебе вдарю! Я можу зробити все, що хочу і мені за це нічого не буде, бо його дружина працює в поліції!» У відповідь він не ображав обвинуваченого. Таке їх спілкування продовжувалося близько 10 хв. Він перепитав у водія, чи дійсно він вирішив його вдарити. Обвинувачений підбіг до нього та завдав йому удар по голові, від якого він впав на велосипед, пошкодивши палець правої руки, з якого почала йти кров. Піднявшись він відчув наступний удар по голові і помітив, як водій пішов до свого автомобіля, сідаючи в нього. Він дістав телефон, щоб зробити фото водія, після чого зробив фото руки, яка вже на той час була в крові і викликав поліцію.

Перший удар кулаком рук був в ліву частину голови біля вуха. Від удару він упав, впав на велосипед, при цьому пошкодив палець руки. Після того, як піднявся, отримав удар в лоб, якою рукою був нанесений не знає. Він другого удару він похитнувся, але не впав. Після події обвинувачений сів в автомобіль і поїхав геть. Він викликав працівників поліції, які викликали йому швидку допомогу, оскільки під час його опитування йому стало зле.

В подальшому 29.06.2023 близько о 08.30 год. йому зателефонував невідомий номер НОМЕР_1 . Під час розмови, особа спілкуючись з ним на «Ти» сказала, що це та особа на яку він написав заяву і запитав, що він хоче від нього. Вказана особа повідомила, що йому байдуже чи це будуть гроші чи суд. На його прохання відрекомендуватися, останній відмовився. Тому він сказав невідомому, що подальше спілкування буде проходити в присутності адвоката. Від удару він отримав струс головного мозку та пошкодження пальца руки. Струс головного мозку він лікував тривалий час. В результаті пошкодження пальця, тривалий час не міг виконувати навантаження, керувати велосипедом.

Він не може повідомити, чому відбувся конфлікт. Він раніше ніколи не зустрічав таких агресивних та неадекватних людей. Заподіянні збитки йому обвинувачений не відшкодував. При призначенні покарання покладається на розсуд суду. Після виступу обвинуваченого в судових дебатах, зазначив, що сказане обвинуваченим його обурило, тому просить призначити йому суворе покарання.

Стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , суду надані наступні докази та процесуальні рішення, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, рішення та документи, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності в судовому засіданні, а саме:

витяг з ЄРДР №0000854 від 03.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України, згідно якого 11.06.2023 близько 19 год. 30 хв. біля магазину «Делікат», що по АДРЕСА_3 , під час конфлікту з невідомим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку спеціаліста СМЕ № 02-01/556 відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (ЄО-27643 від 03.07.2023, 23874 від 11.06.2023) (т.1 а.п.130);

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.06.2023, згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що 11.06.2023 він рухався на велосипеді по вул. Благовісна, біля 14-ї школи, після чого його підрізав транспортний засіб Опель НОМЕР_2 сірого кольору, водій якого, без всякої причини, почав нецензурно виражатися. Після чого поїхав за адресою: АДРЕСА_3 . Він знову під`їхав до нього. Перебуваючи за даною адресою, до нього вийшов з транспортного засобу та наніс йому тілесні ушкодження, штовхав та виражався лайкою в його бік, та погрожував, що його дружина працює в поліції та йому за це нічого не буде(т.1 а.п.131);

заява ОСОБА_5 від 17.07.2023, про долучення до матеріалів кримінального провадження для проведення судово-медичної експертизи, оригіналів документів, а саме: 1) запис лікаря-невролога на 5 арк.; 2) огляд терапевта від 14.06.2023 на 1 арк.; 3) протокол МТР від 13.06.2023 на 1 арк; 4) Довідки № 57 (КР) від 12.06.2023 на 1 арк.; висновок спеціаліста в галузі СМЕ № 02-01/556 від 26.06.2023 на 2 арк. (т.1 а.п.132);

висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/556 від 26.06.2023, згідно якого: у ОСОБА_5 , мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку; травма правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутим та відносяться: - травма голови зі струсом головного мозку до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; - травма правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (т.1 а.п.133-134);

запис лікаря невролога ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , візит 16.06.2023, згідно якого ОСОБА_5 (чол.), 39 р., звертався до лікаря невролога та йому встановлено діагноз S06.00 Струс головного мозку (т.1 а.п.135);

запис лікаря невролога ОСОБА_10 № візит 20.06.2023, згідно якого ОСОБА_5 (чол.), 39 р., звертався до лікаря невролога та йому встановлено діагноз S06.00 Струс головного мозку (т.1 а.п.136);

запис лікаря невролога ОСОБА_10 № візит 23.06.2023, згідно якого ОСОБА_5 (чол.), 39 р., звертався до лікаря невролога та йому встановлено діагноз S06.00 Струс головного мозку (т.1 а.п.137);

запис лікаря невролога ОСОБА_10 № від 26.06.2023, згідно якого ОСОБА_5 (чол.), 39 р., звертався до лікаря невролога та йому встановлено діагноз S06.00 Струс головного мозку (т.1 а.п.138);

запис лікаря невролога ОСОБА_10 № НОМЕР_3 від 12.06.2023, згідно якого ОСОБА_5 (чол.), 39 р., звертався до лікаря невролога та йому встановлено діагноз S06.0 Струс головного мозку (т.1 а.п.139);

лист огляду терапевта від 14.06.2023, згідно якого лікарем-терапевтом ОСОБА_11 . 14.06.2023 проведено огляд ОСОБА_5 , 39 років, який звернувся з скаргами на головний біль, хиткість, болі в 4 пальці правої руки. Анамнез захворювання: 11.06.2023 отримав кримінальну травму побиття. Оглянутий в тавм.пункті та неврологом. Діагноз S06.0. Струс головного мозку. Основний: ранній відновний період ЗЧМТ зі струсом головного мозку (11.06.23) з цефалічним, вест-атактичним, астено вегетативним с-ми. Діагноз S63.6 Розтягнення та перенапруження зв`язок у ділянці пальця(ів).(т.1 а.п.140);

довідка травматологічного пункту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 57 (КР) від 12.06.2023 видана ОСОБА_5 в тому, що він звертався до травматологічного пункту. Травма (кримінальна). Обставини та час отримання травми: зі слів побили 11.06.2023 19.00 год. Діагноз: S63.60 Розтягнення та перенапруження капсульно-зв`язкового апарату на рівні пальця. Забій. Часткове пошкодження капсульно-зв`язкового апарату IV-го п`ястно-фалангового суглобу правої кисті. Забійні інфіковані садна правої ксті. ЗЧМТ? (т.1 а.п.141);

протокол МРТ від 13.06.2023, згідно якого в зоні клінічного інтересу-визначається набряк параартикулярних м`яких тканин в області 4-го та 5-го п`ястково-фалангових суглобів, більш виражений по долонній поверхні; скопичення рідини вздовж сухожилків поверхневого та глибокого згиначів 4-го пальця на рівні п`ястково-фалангового суглобу; набряк сухожилків та власне долонних міжкісткових м`язів, коллатеральних зв`язок 4-го п/ф суглобу, набряк фіброзних та синовіальних піхв 4-го та 5 пальців. Видимі п`ясткові кістки та фаланги пальців без особливостей, ознак трабекулярного набряку не визначається. Суглобові щілини не звужені. Висновок: МР-картина посттравматичного теносиновіїту поверхневого та глибокого згиначів 4-го пальця на рівні пястково-фалангового суглобу; посттравматичного тендиніту та міозиту міжкісткових м`язів 4-го піф суглобу, набряк параартикулярних м`яких тканин 4 та 5 п/ф суглобів. Рекомендована консультація травматолога, мр-контроль в динаміці (т.1 а.п.142);

постанова старшого дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 17.07.2023 про визнання речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0000854 від 03.07.2023, документів, а саме: запис лікаря невролога на 5 арк., огляд терапевта від 14.06.2023 на 1 арк., протокол МРТ від 13.06.2023 на 1 арк., довідки № 57 (КР) від 12.06.2023 на 1 арк., висновок спеціаліста в галузі СМЕ № 02-01-/556 від 26.06.2023 на 1 арк. (т.1а.п. 143-144);

протокол проведення слідчого експерименту від 17.07.2023, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з фототаблицею та відеозаписом, в ході проведення якого останній розповів про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, що мали місце 11.06.2023. Після чого потерпілий відобразив на статисті, як невідома особа чоловічої статі на відстані близько одного метра, стоячи на ногах, нанесла один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, а саме в область лівої скроні. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на праву руку, вдаряючись об велосипед. Після чого, піднявшись, невідома особа чоловічої статі нанесла потерпілому один удар долонею лівої руки в область лобної ділянки голови. Також під час слідчої дії потерпілий продемонстрував всі місця, куди потерпілому було нанесено тілесні ушкодження (т.1 а.п.145-151);

постанова старшого дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 про призначення судово-медичної експертизи від 24.07.2023 (т.1 а.п.152-153);

висновок експерта № 02-01/642 від 24 липня 2023 року, лікаря судово-медичних експертиз, згідно якого у ОСОБА_5 , мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку; травма правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті.

Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться:

травма голови зі струсом головного мозку до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

травма правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження, могли виникнути за обставин, на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.07.2023р.

Травма правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті, у ОСОБА_5 , може свідчити про можливу боротьбу або можливий самозахист.

Всі виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження, не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту, з положення стоячи, з наступним ударом об площину або травмуючий предмет (предмети).

Для відповіді на питання «чи можливо висловитись про взаємне розташування потерпілого і нападника (в момент заподіяння тілесних ушкоджень)? немає судово-медичних даних (т.1 а.п.154-155);

відповідь генерального директора ТОВ «Делікат Ритейл» ОСОБА_15 на лист старшого дізнавача СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_16 від 18.07.2023 №11157/46-2023 про направлення матеріалів відеозаписів на електронному носії інформації (оптичний диск), з камер зовнішнього спостереження, торгівельної точки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.п.157-158);

протокол огляду предмета від 20.08.2023, згідно якого старший дізнавач СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаський області ОСОБА_12 , провів огляд предмету а саме диску лазерної системи зчитування «DVD-R 4.7 GB 16Х 120 min» на якому мається надпис «Делікат Чигиринська 52» із відеозаписом камер зовнішнього спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду предмету виявлено: диск лазерної системи зчитування «DVD-R 4.7 GB 16Х 120 min» на якому мається надпис «Делікат Чигиринська 52» із відеозаписом камер зовнішнього спостереження магазину «Делікат», що за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час відкриття диску було встановлено, що на ньому мається одна файлова папка з назвою «player» та 1 файл з назвою «D18_3101» та з метою огляду вмісту даного відео файлу проводиться його завантаження (фото №1) : Файлова папка з назвою «player» - при відкритті даної папки встановлено, що в ній наявна файлова папка з назвою «player» при відкритті якої наявні файли з наступними назвами «AudioRender dil», «D3DX9 43 dil», «Open Source Software Licenses win32», «Play Ctrl.dll», «SuperRender dil», «VSPlayer». Тобто, дані файли являють собою програмне забезпечення, яке слугує для відкриття наявного відеозапису на вищевказаному оптичному носію. (фото № 2 та фото № 3) 1. Відео файл з назвою «D18_3101». При відкритті даного відео файлу на екрані монітору з?являється відеопрогравач котрий відображає відеозапис з камери зовнішнього спостереження магазину «Делікат». На даному відеозапису на початку огляду в правому нижньому куті наявний напис «Parkovka», в лівому верхньому куті наявний напис «11-06-2023 Sun 19:31:02» де поруч з автомобілем марки «Опель» наявна особа чоловічої статі, яка одягнена в чорні штани та чорну футболку (надалі особа № 1) та поруч з якою на земельній ділянці розташований велосипед. (фото № 4)Час 19:31:13 з вище вказаного автомобіля виходить особа чоловічої статі, яка вдягнена в кофту зеленого кольору та шорти (надалі особа № 2), який підходить до особи № 1 та між якими виникає спілкування. (фото №5) В подальшому, час 19:31:22 особа №2 відходить від особи №1 та рухається до автомобіля «Опель» та в подальшому відкривши двері даного автомобіля намагається присісти до салону. (фото №6). При цьому, особа №1 підійшла до вказаного автомобіля та між даними особами продовжується спілкування. Час 19:31:45 особа №2 відходить від даного автомобіля та підійшовши до особи №1 наносить один удар правою рукою в ліву область обличчя. (фото №7) Від отриманого удару особа №1 падає та вдаряється об велосипед, який розташований на земельній ділянці (фото №8). Час 19:31:50 особа №2 наносить удар долонею лівої руки в область обличчя, а саме область лобу особі №1. (фото №9) Час 19:31:57 особа №1 підходить до велосипеду та намагається взяти до рук предмет схожий на мобільний телефон, а особа №2 направляється до автомобіля «Опель» та сівши до салону покидає місце події в невідому напрямку (фото №10 та фото № 11). Час 19.56.18 до особи № 1 підходять працівники поліції (фото№ 12) (т.1 а.п.159-165);

постанова старшого дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 28.08.2023 про визнання диску лазерної системи зчитування «DVD-R 4.7 GB 16Х 120 min», на якому мається надпис «Делікат Чигиринська 52» із відеозаписом камер зовнішнього спостереження магазину «Делікат», що за адресою: АДРЕСА_3 , речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0000854 від 03.07.2023, який зберігати при матеріалах кримінального провадження (т.1 а.п. 166);

заява ОСОБА_5 про долучення до матеріалів кримінального провадження фотозображення транспортного засобу та фотозображення пошкодження в області руки, та відповідні зображення (т.1 а.п.167-169);

запит старшого дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 до ТЦС № 7141 МВС в Черкаській області від 20.09.2023 № 15172/46-203 (т.1 а.п.170);

відповідь на запит начальника ТЦС № 7141 МВС в Черкаській області ОСОБА_17 на лист від 20.09.2023 № 15172/46-2023, згідно якої відповідно ЄДР ТЗ МВС 26 жовтня 2021 року транспортний засіб OPEL VECTRA, сірого кольору, № кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 , було зареєстровано за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації - Черкаська обл., с. Нетеребка. Проте, відповідно до ЄДР ТЗ МВС, 19 серпня 2023 автомобіль OPEL VECTRA, сірого кольору, № кузова НОМЕР_4 , було перереєстровано на ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації - АДРЕСА_4 , та видано номерний знак НОМЕР_5 . Станом на 26.09.2023 р., ОСОБА_18 є власником вказаного вище транспортного засобу (т.1 а.п.171).

Крім того, судом досліджено характеризуючи дані ОСОБА_7 , а саме: паспорт громадянина України, довідка КНП ЧОНД № 14741 від 20.09.2023 згідно якої ОСОБА_7 під наглядом не перебуває; довідку КНП «ЧОПНД» № 2330/01-05/1 від 18.09.2023 року згідно якої ОСОБА_7 під наглядом лікаря психіатра не перебуває; вимоги ДІАО м.Києва та вимоги УІП ГУНП в Черкаській області, згідно яких ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; довідка-характеристика з місця проживання наданою ДОП СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_19 , згідно якої ОСОБА_7 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, відносини з сусідами доброзичливі, участі в громадському житті мікрорайону не приймає; довідка характеристика з місця проживання згідно якої ОСОБА_7 характеризується позитивно; свідоцтво про шлюб та про народження дитини, згідно яких ОСОБА_7 одружений з ОСОБА_20 та має дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Отже, всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим стороною кримінального провадження.

Невизнання обвинуваченим своєї вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд розцінює як вибрану обвинуваченим позицію свого захисту від пред`явленого обвинувачення і спробу уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинене.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого про те, що конфлікт розпочав потерпілий - спростовується послідовними свідченнями, які надав в судовому засіданні потерпілий, який наполягав на тому, що саме обвинувачений спочатку словесно образив його, після чого навмисно заподіяв йому тілесні ушкодження, що розцінюється судом, як прямі докази винуватості обвинуваченого.

Вказані свідчення узгоджуються із висновками судово-медичного експерта № 02-01/642 від 24.07.2023, протоколом огляду предмета від 20.08.2023, згідно якого був проведений огляд диску лазерної системи зчитування «DVD-R 4.7 GB 16Х 120 min» із відеозаписом камер зовнішнього спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_3 , з чітко відображеним механізмом нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, який був досліджений у судовому засіданні, та змістом протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 17.07.2023.

Показами потерпілого, допитаного безпосередньо під час судового провадження, сумнівів у правдивості якого суд не має, оскільки вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами кримінального провадження, дослідженими судом.

Підстав сумніватися у показах потерпілого або не довіряти їм суд не вбачає, оскільки вони є такими, що повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів. Разом з тим, наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підтверджується висновками судово-медичної експертизи № 02-01/642 від 24.07.2023, яка надана компетентним спеціалістом, та яка узгоджується з іншими об`єктивними доказами по кримінальному провадженню, дослідженим в судовому засіданні, які суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність - такою, що з достатністю доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Тому, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин вчиненого діяння у їх сукупності, зокрема спосіб вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо направленості умислу ОСОБА_7 на заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень та доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а позиція обвинуваченого ОСОБА_7 щодо заперечення винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України обумовлена його бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Так, суспільна небезпечність кримінального правопорушення, передбаченогост.125 КК України, яке відноситься до Розділу ІІ КК України «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я», полягає в тому, що винна особа, посягаючи на здоров`я особи, руйнує і спотворює це найцінніше благо, а також наражає на небезпеку заподіянням йому шкоди.

Безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є здоров`я особи. З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення полягає у вчиненні легкого тілесного ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, а із суб`єктивної сторони характеризується прямим або непрямим умислом.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.11.2018 року у справі №235/8504/15-к, особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя кримінального правопорушення, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення протиправних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Відповідно до вказаного вище правового висновку Верховного Суду, згідно із ст.24 КК України, умисел поділяється на прямий і не прямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільні небезпечні наслідки і бажала їх настання. Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків. Усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки складу кримінального правопорушення (значущість об`єкта і предмета посягання, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин), а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Передбачення означає, що у свідомості особи склалося певне уявлення про можливі або неминучі наслідки свого діяння. При цьому передбачення має конкретний характер. Особа має чітке уявлення про те, що саме від її конкретного діяння неминуче настануть чи можуть настати певні суспільні небезпечні наслідки. Вольова ознака прямого умислу це бажання настання передбачуваних наслідків свого діяння.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Як вбачається з встановлених судом фактичних обставин, виходячи з обвинувального акту та проаналізованих доказів, зібраних органом досудового розслідування, ОСОБА_7 першим наніс потерпілому один удар правою рукою в обличчя, а саме в область лівої скроні, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на праву руку, вдарившись об велосипед, тоді як останній не чинив ніяких дій, спрямованих на заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень. Після чого, обвинувачений наніс ще один удар лівою рукою в область обличчя, а саме в область лобу.

За встановлених фактичних обставин, дії обвинуваченого носили активний та цілеспрямований характер.

Наведені обставини в обвинувальному акті в сукупності з проаналізованими доказами та даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень у потерпілого свідчать про те, що ОСОБА_7 , умисно завдаючи потерпілому перший удар по обличчю, не маючи активних дій потерпілого у відповідь, не тільки не припинив своїх дій, а навпаки, продовжив їх та навмисно наніс ще один удар в область обличчя потерпілого, тобто на переконання суду, розумів значення своїх дій, неминучі наслідки цих дій і бажав настання передбачуваних наслідків свого діяння, отже діяв з прямим умислом.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, учасником АТО, бойових дій не являється, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, характеризується за місцем проживання позитивно.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся та не осудив свою поведінку, тому суд не вбачає з боку обвинуваченого щирого розкаяння, жалю з приводу вчиненого, відшкодування заподіяних збитків, критичної оцінки своїх дій та готовність нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа не розуміє тяжкість наслідків від своїх дій, не бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Тому обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує:

- загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості;

- вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер;

- поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не мав належної процесуальної поведінки, у вчиненому не розкаявся, не дав критичну оцінку своїм діям, не виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, не зробивши належні висновки, в судовому засіданні не вибачився перед потерпілим, не відшкодував заподіянні потерпілому збитки, вважаючи свої дії стосовно до потерпілого недоведеними;

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, та відомості про особу обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального проступку, який не усвідомив свою провину, не зробивши належних висновків, та не дав критичну оцінку своїм діям, також враховуючи думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання у виді громадських робіт, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, суд виходить із того, що воно буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

В рамках даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

До підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_4 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_7 був поданий цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

28.02.2024 до суду була подана заява потерпілого ОСОБА_5 , згідно якої потерпілий просить позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду. Наслідки залишення позову без розгляду йому зрозумілі.

Цивільний позов за заявою потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду, що не позбавляє права потерпілого відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 100, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов захисника ОСОБА_4 , поданий в інтересах потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази по кримінальному провадженню: - диск лазерної системи зчитування з нанесеним наступним маркуванням: «DVD-R 4.7 GB 16X 120 min», який має надпис «Делікат Чигиринська 52» із відеозаписом камер зовнішнього спостереження магазину «Делікат», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; - медичну документацію, а саме: записи лікаря-невролога на 5 арк., огляд терапевта від 14.06.2023 на 1 арк., протокол МРТ від 13.06.2023 на 1 арк., довідка № 57 на 1 арк., висновок спеціаліста в галузі СМЕ на 2 арк., які долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1