Справа № 602/744/24
Провадження № 1-кп/602/92/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2024 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000143 від 07.06.2024, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, дітей на утриманні не має, не одруженого, який тимчасово не працює, раніше засудженого вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 27.05.2024 за ч. 1 ст. 382 КК України, за яким призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.11.2023 постановою Лановецького районного суду Тернопільської області у справі № 602/357/23, яка набрала законної сили 11.12.2023 року, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

11 грудня 2023 постановою Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та постанову Лановецького районного суду Тернопільської області у справі № 602/357/23 залишено без змін.

01 квітня 2024 постановою Лановецького районного суду Тернопільської області у справі № 602/261/24, яка набрала законної сили 11.04.2024, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накдадено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В подальшому, ОСОБА_4 будучи повідомленим про те, що постановою Тернопільського апеляційного суду у справі № 602/357/23, яка набрала законної сили 11.12.2023 його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 07.06.2024 близько 11 год 40 хв ОСОБА_4 керував транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вулиці Сагайдачного в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, де на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Лазівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України - як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Разом з обвинувальним актом до суду було подано угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2024 року між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000143 від 07.06.2024, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 з участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури, укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 , беззастережно визнав свою винуватість в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Крім того, згідно даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.382 КК України. Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.382 КК України у виді 1 рік позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк визначений судом, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.382 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений зазначив, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом під час судового засідання з`ясовано, що права, які передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та цілком йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просить суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.382 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а тому укладення угоди між прокурором та підозрюваним, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.2 ст. 469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена 29 липня 2024 року, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, внаслідок уримінального правопорушення шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам та не заподіяна правам та інтересам окремих осіб, у кримінальному провадженні не беруть участі потерпілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченого

ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65, 66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, його особу.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є повне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння органу досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення та суду у встановленні істини у справі.

Суд не визнає обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, про що вказано в обвинувальному акті, оскільки матеріалами кримінального провадження не підтверджується щире каяття з огляду на наступне.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Вказані висновки узгоджуються із послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 15 листопада 2021 року у справі 199/6365/19.

Натомість із обвинувального акта убачається, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався судом до адміністративної відповідальності за частинами першою, другою статті 130 КУпАП та на нього постановами Лановецького районного суду Тернопільської області від 13.11.2023 та від 01.04.2024 накладалися адміністративні стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та 3 роки відповідно.

Окрім того, вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 27.05.2024 по справі №602/329/24 затверджено угоду, укладену 01 квітня 2024 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , про визнання винуватості. Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Зазначений вище вирок суду не набрав законної сили на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке мало місце 07.06.2024.

Проте, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив аналогічний злочин невдовзі після його засудження судом, належним чином критично не оцінив свою протиправну поведінку, що не свідчить про щире каяття обвинуваченого.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку визначеному ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 468, 469, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України, 12, 65-67, 382 КК України суд,-

у х в а л и в:

Затвердити укладену 29 липня 2024 року між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити йому покарання у виді у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на засудженого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на засудженого відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме: два диски, на яких збережено відео, що знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Даний вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1