КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6550/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представників власника майна ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року, -

за участю:

представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 ,

власника майна - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2024 року частково задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 27.03.2024 року та накладено арешт на майно, яке вилучене 06.08.2024 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

- ноутбук SAMSUNG чорного кольору, model: NP-R58DY05/SEK, s/n: EL7493DQ900350W із зарядним пристроєм;

- ноутбук HP Laptop сірого кольору, model: 15S-FQ0014UA, s/n: 5СD1171Z3Y із зарядним пристроєм;

- мобільний телефон SAMSUNG Galaxy А50, модель SM-A505FM/DS, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ;

- фінансово-господарські документи, на 46 арк., а у задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представники власника майна ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у повному обсягу.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2024 року є незаконною та необґрунтованою, а також такою, що постановлена з порушенням вимог чинного законодавства, не містить правової підстави для задоволення клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, а відтак підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_9 , який підтримав доводи поданої адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційної скарги і просив скасувати ухвалу слідчого судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представників та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 від 27.03.2024 року, за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України

Досудовим розслідуванням зазначено, що починаючи з квітня 2022 року громадяни України, будучи службовими особами та працівниками ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» (, зареєстроване за адресою: Сумська обл., Роменський р-н., смт. Липова Долина, вул. Русанівська, буд. 17) вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Прокурор в своєму клопотанні зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 , будучи директором та бенефіціарним власником (33,33% частки у статутному капіталі) ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» (), основним видом діяльності якого є виробництво та продаж сільськогосподарської техніки і комплектуючих деталей до неї, разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які також є бенефіціарними власниками (по 33,33% частки у статутному капіталі) ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» (), та іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи належне їм підприємство, починаючи з квітня 2022 року по теперішній час, в інтересах країни-агресора здійснюють ведення фінансово-господарської діяльності, яка полягає у зборі, підготовці та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, а саме у постачанні виготовленої продукції суб`єктам підприємницької діяльності державного та приватного секторів держави - агресора, в результаті чого, шляхом відрахування податкових платежів до Федерального бюджету російської федерації, здійснюється фінансування оборонного комплексу держави-агресора, що призводить до нарощування військового потенціалу російської федерації проти України.

Так, вищевказані особи, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше кінця квітня 2022 року, маючи на меті завдання шкоди інтересам України, усвідомлюючи наявність законодавчих обмежень на будь-яку співпрацю із суб`єктами господарювання держави-агресора та підконтрольними їй компаніями, з урахуванням наявності фінансово-господарських взаємовідносин до 24.02.2022 між ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () та його офіційним дилером на території рф - ТОВ «БАТС» (ОГРН 239, ИНН , рф, м. Білгород, вул. Чичеріна, буд. 50-б), вирішили продовжити співпрацю з представниками держави-агресора шляхом постачання виготовленої ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () продукції суб`єктам господарської діяльності приватного та державного секторів рф.

Так, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залучили до своєї протиправної діяльності довірених осіб з числа діючих працівників підконтрольного останнім підприємства, зокрема керівника відділу експорту ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () ОСОБА_6 та інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб, після чого розпочали налагодження протиправного механізму експорту виготовленої ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () продукції на користь рф та контрольованих рф підприємств з використанням ряду іноземних суб`єктів господарської діяльності з метою документального приховування фактичного відправника та отримувача товару.

Зазначено, що ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, з метою реалізації протиправного умислу, направленого на пособництво державі-агресору, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку грудня 2022 року, організували протиправну схему постачання виготовленої ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () продукції з території України на адресу ТОВ «БАТС» (ОГРН 239, ИНН , рф, м. Білгород), використовуючи при цьому ряд іноземних суб`єктів господарської діяльності, а саме: підконтрольне та належне ОСОБА_11 підприємство «KOBZARENKO SPУЈKA Z OGRANICZONҐ ODPOWIEDZIALNOЊCIҐ» (далі - «Kobzarenko Sp. Z 0.0.», NIP , Республіка Польща) та компанію «Havas Indastriz Dis Ticaret Lojistik Anonim Sirketi» (реєстраційний № 398355-5 , Турецька Республіка), яка спеціалізується на наданні логістичних послуг.

Так, під керівництвом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 14.12.2022, від імені ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () на адресу «Kobzarenko Sp. Z 0.0.» (NIP , Республіка Польща) відповідно до контракту № 11 від 05.01.2022 (додаток № 106 від 08.12.2022) експортовано товарно-матеріальні цінності.

Після цього, під керівництвом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб, при використанні іноземного суб`єкта господарської діяльності «Havas Indastriz Dis Ticaret Lojistik Anonim Sirketi» (реєстраційний № 398355-5 , Турецька Республіка), що спеціалізується на наданні логістичних послуг, 09.01.2023 вищевказану продукцію експортовано на адресу офіційного дилера ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () на території рф - ТОВ «БАТС» (ОГРН 239, ИНН , рф, м. Білгород), виробником якого, з метою приховування своєї протиправної діяльності зазначено підконтрольне та належне ОСОБА_11 підприємство «Kobzarenko Sp. Z 0.0.» (NIP , Республіка Польща).

Починаючи з 09.08.2023 по 18.10.2023, офіційний дилер ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () на території рф - ТОВ «БАТС» (ОГРН 239, ИНН , рф, м. Білгород), за використанням вищезазначених комплектуючих частин до сільськогосподарської техніки, виробником яких є ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» (), відповідно до договору № 115682-ДКП/33238857 від 13.07.2023 та № 116756-ДКП/302318997 від 31.08.2023, здійснив постачання спеціальних сільськогосподарських агрегатів на адресу АТ «РОСАГРОЛИЗИНГ» (ОГРН 210, рф, м. москва, вул. Правди, буд. 26), засновником та єдиним акціонером якого є держава-агресор - рф а органом, який його представляє - «МИНИСТЕРСТВО СЕЛЬСКОГО ХОЗЯЙСТВА РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ», що забезпечує російську економіку та здійснює фінансування оборонного комплексу держави-агресора, а відтак сприяє у здійсненні військової агресії проти України.

Так, 06.08.2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництва), скоєних громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно з відповіддю на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій № 8/3/2-5482 від 05.07.2024 оперативним підрозділом - ГУ «І» ДЗНД СБ України встановлено, що документи, речі та предмети, які можуть підтвердити факт вчинення протиправної діяльності вищевказаних осіб, можуть знаходитися за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є керівником відділу експорту ТОВ «ЗАВОД КОБЗАРЕНКА» () у житловому будинку, усіх прибудинкових приміщеннях та на прилеглій території за адресою: АДРЕСА_1 .

06.08.2024 року в ході проведення обшуку житлових і нежитлових приміщень за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2024, було виявлено та вилучено: ноутбук SAMSUNG чорного кольору, model: NP-R58DY05/SEK, s/n: EL7493DQ900350W із зарядним пристроєм; ноутбук HP Laptop сірого кольору, model: 15S-FQ0014UA, s/n: 5СD1171Z3Y із зарядним пристроєм; мобільний телефон SAMSUNG Galaxy А50, модель SM-A505FM/DS, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ; фінансово-господарські документи, на 46 арк., особисті документи ОСОБА_6 на 16 арк.

Постановою слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_14 від 10.08.2024 року зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

08.08.2024 року (клопотання датоване 07.08.2024 року) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 27.03.2024 року, на майно, яке вилучене 06.08.2024 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: ноутбук SAMSUNG чорного кольору, model: NP-R58DY05/SEK, s/n: EL7493DQ900350W із зарядним пристроєм; ноутбук HP Laptop сірого кольору, model: 15S-FQ0014UA, s/n: 5СD1171Z3Y із зарядним пристроєм; мобільний телефон SAMSUNG Galaxy А50, модель SM-A505FM/DS, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ; фінансово-господарські документи, на 46 арк., особисті документи ОСОБА_6 на 16 арк.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року вказане клопотання прокурора частково задоволено та накладено арешт на майно, яке вилучене 06.08.2024 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

- ноутбук SAMSUNG чорного кольору, model: NP-R58DY05/SEK, s/n: EL7493DQ900350W із зарядним пристроєм;

- ноутбук HP Laptop сірого кольору, model: 15S-FQ0014UA, s/n: 5СD1171Z3Y із зарядним пристроєм;

- мобільний телефон SAMSUNG Galaxy А50, модель SM-A505FM/DS, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ;

- фінансово-господарські документи, на 46 арк., а у задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси фізичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 27.03.2024 року та накладено арешт на майно, яке вилучене 06.08.2024 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

- ноутбук SAMSUNG чорного кольору, model: NP-R58DY05/SEK, s/n: EL7493DQ900350W із зарядним пристроєм;

- ноутбук HP Laptop сірого кольору, model: 15S-FQ0014UA, s/n: 5СD1171Z3Y із зарядним пристроєм;

- мобільний телефон SAMSUNG Galaxy А50, модель SM-A505FM/DS, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 ;

- фінансово-господарські документи, на 46 арк., а у задоволенні іншої частини клопотання відмовлено, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представників власника майна ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4