У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна.

Клопотання надійшло на адресу суду 22.07.2024 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 13.07.2024 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 депутата Берегівської міської ради VIII скликання, члена фракція Європейська солідарність, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14.04.2023, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками.

Відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні 24.02.2022 введено воєнний стан, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою із наданий час невстановленою досудовим розслідуванням особою, та особою із зміненими анкетними даними ОСОБА_5 , що на конфіденційній основі співпрацювала з органом досудового розслідування та діяла під контролем правоохоронних органів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організував, незаконне переправлення через державний кордон України, здійснював керівництво такими діями, сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, що виразилось в наступному.

У невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше червня місяця 2024 року ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою із наданий час невстановленою досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон, повідомив особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_5 , про можливість останнім сприяти в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, та озвучив вимогу про вартість за надані ним послуг в розмірі 7000 доларів США з однієї особи, за організацію та сприяння в незаконному переправлення через державний кордон з України, при цьому надавши чіткі гарантії такого переправлення.

Надалі, особа із зміненими анкетними даними ОСОБА_5 , що на конфіденційній основі співпрацювала з органом досудового розслідування та діяла під контролем правоохоронних органів, повідомила ОСОБА_4 , про наявність наміру у двох осіб (із зміненими анкетними даними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) скористатись послугами ОСОБА_4 щодо організації та сприянні в незаконному переправленні їх через державний кордон з України.

Згодом, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше липня місяця 2024 року, реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, який спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України, здійснив телефонний дзвінок через додаток «WhatsApp» особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_5 , та надав йому вказівку забезпечити доправлення осіб із зміненими анкетними даними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до м. Берегово, де наголосив очікувати його подальших розпоряджень з метою їхнього переправлення через державний кордон України на ділянці відповідальності одного із прикордонних загонів ДПСУ та провів інструктаж, а саме повідомив, час, та спосіб незаконного перетину кордону.

Далі, ОСОБА_4 , здійснив телефонний дзвінок через додаток «WhatsApp» особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_5 , та надав йому вказівку поселити осіб із зміненими анкетними даними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в м. Берегове до готельного комплексу для ночівлі та наголосив очікувати його подальших розпоряджень, де він повідомить хто саме та коли саме забере їх для подальшого переправлення через кордон. У свою чергу ОСОБА_5 , виконав вказівку ОСОБА_8 та забезпечив поселення даних осіб до готельного комплексу.

В подальшому, 11.07.2024 у невстановленій на даний час досудовим розслідуванням годині, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, який спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України (осіб із зміненими анкетними даними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) здійснив телефонний дзвінок через додаток «WhatsApp» особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_5 та надав геолокаційне розташування місця куди необхідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 добратись, де за вказівкою ОСОБА_4 , їх зустріла на даний час невстановлена особа на автомобілі червоного кольору, та останні поїхали в сторону державного кордону до ділянки відповідальності одного із прикордонних загонів ДПСУ.

11.07.2024 у невстановленій на даний час досудовим розслідуванням годині ОСОБА_4 отримав інформацію від на даний час невстановленої особи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перетнули державний кордон, після чого ОСОБА_4 надав усну вимогу особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_5 передати йому грошові кошти за організацію та керування діями під час переплавлення осіб через кордон.

Згодом, 12.07.2024, ОСОБА_4 під час зустрічі із особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_5 отримав з рук в руки грошові кошти, після чого був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчинення порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

12.07.2024 на підставі Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 , було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 біля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1.Аркуш паперу згорнутий у формі буклету;

2.Грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 4 шт. з серійними номерами: MB33422736G, MB35710815A, LB87816237K, MB89819582S,

3.Грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 139 шт. з серійним номером LB87816237K

4.Мобільний телефон марки «Redmi» моделі «M2003S6B2G» чорно-сірого кольору;

5.Грошові кошти номіналом 100 доларів США в загальній сумі 1100 доларів США;

6.Грошові кошти номіналом 50 доларів США в кількості 1 шт.;

7.Грошові кошти номіналом 20 доларів США в кількості 2 шт. в загальній сумі 40 доларів;

8.Грошові кошти номіналом 10 доларів США в кількості 1 шт.;

9.Грошові кошти номіналом 5 доларів США в кількості 1 шт.;

10.Грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 11 шт.;

11.Грошові кошти номіналом 1000 гривень в кількості 1 шт.;

12.Грошові кошти номіналом 200 гривень в кількості 1 шт.;

13.Грошові кошти номіналом 100 гривень в кількості 5 шт.;

14.Грошові кошти номіналом 50 гривень в кількості 2 шт.;

15.Грошові кошти номіналом 20 гривень в кількості 2 шт.;

16.Посвідчення водія громадянина НОМЕР_1 видане на ім`я Szajenkov Viktor, 27.06.1980 р.н.

17.Банківська карта ПриватБанк № НОМЕР_2 , дійсна до 11/27,

18.Банківська карта ПриватБанк № НОМЕР_3 дійсна до 12/27,

19.Слот до сім-карти Київстар № НОМЕР_4 ,

20.Дисконтна карта «Вигода» у кількості 2 шт.,

21.Накопичувальна карта магазину «Stvol»,

22.Візитна карта «V8P»,

23.Дисконтна карта магазину «БУМ».

Прокурор зазначає, що вказані вище виявлені та вилучені предмети та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення злочину і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

Вилучені грошові кошти мають значення для кримінального провадження так як вони могли бути отримані за переправлення осіб через державний кордон України поза межами пропуску. Крім того грошові кошти могли надходити на банківські картки, які були вилучені в ході огляду місця події.

Вилучений мобільний телефон має значення для кримінального провадження, а також для встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування. Він може містити сліди вчинення злочинів (дзвінки, переписки, фото, відео тощо). За допомогою вказаного мобільного телефону міг підтримуватися зв`язок між ОСОБА_4 та іншими особами, які можуть бути причетні до кримінального правопорушення, або за допомогою яких через електронні пошти або програми через мережу Інтернет, соціальні мережі, могла передаватися інформація, яка стосується вчинення даного кримінального правопорушення.

У зв`язку із чим вилучений в ході обшуку телефон потребує проведення додаткових слідчих дій та проведення комп`ютерно-технічних експертиз.

Прокурор зазначає, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування необхідно накласти арешт на речі, вилучені в ході обшуку, з метою збереження речових доказів та з метою можливості конфіскації майна як виду покарання.

12.07.2024 старшим слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 вищеперераховані речі визнано речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату,час і місце розгляду справи, при цьому, 24.07.2024 року подав заяву, відповідно до змісту якої просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Крім того, до клопотання заступником начальника відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_11 долучено копії документів, а саме: дозвіл на проведення огляду, протокол огляду місця події від 12.07.2024 року, протокол додаткового допиту свідка, довідку протокол допиту свідка.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду поданого клопотання повідомлений належним чином, при цьому, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_12 24.07.2024 року подала до суду заперечення, згідно яких просить відмовити у накладенні арешту на вилучені речі, зазначає, що грошові кошти не є предметом злочину, водійські права необхідні ОСОБА_13 , щоб їздити та відвозити дітей, та долучено квитанці про купівлю валюти ОСОБА_14 ..

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України.

12 липня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №0000094 від 14.04.2023 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме: організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно заяви ОСОБА_15 від 12.07.2024 року, останній надав дозвіл на проведення огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 23.07.2024 року №ЖП00-000002 ОСОБА_15 працює в Товаристві з обмеженою діяльністю «Жайворонок-Пачірта» з 13.05.2024 року на посаді менеджера з туризму.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 12.07.2024 року, останній зазначив, що до його функціональних обов`язків входить організація діяльності готельного комплексу та ресторану ним було добровільно надано дозвіл на проведення огляду місця події (приміщення ресторану).

Із протоколу обшуку від 12.07.2024 року вбачається, що такий був проведений заступником начальника відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_11 на підставі дозволу ОСОБА_15 в центральній частині ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку було виявлено та вилучено:

1.Аркуш паперу згорнутий у формі буклету;

2.Грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 4 шт. з серійними номерами: MB33422736G, MB35710815A, LB87816237K, MB89819582S,

3.Грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 139 шт. з серійним номером LB87816237K

4.Мобільний телефон марки «Redmi» моделі «M2003S6B2G» чорно-сірого кольору;

5.Грошові кошти номіналом 100 доларів США в загальній сумі 1100 доларів США;

6.Грошові кошти номіналом 50 доларів США в кількості 1 шт.;

7.Грошові кошти номіналом 20 доларів США в кількості 2 шт. в загальній сумі 40 доларів;

8.Грошові кошти номіналом 10 доларів США в кількості 1 шт.;

9.Грошові кошти номіналом 5 доларів США в кількості 1 шт.;

10.Грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 11 шт.;

11.Грошові кошти номіналом 1000 гривень в кількості 1 шт.;

12.Грошові кошти номіналом 200 гривень в кількості 1 шт.;

13.Грошові кошти номіналом 100 гривень в кількості 5 шт.;

14.Грошові кошти номіналом 50 гривень в кількості 2 шт.;

15.Грошові кошти номіналом 20 гривень в кількості 2 шт.;

16.Посвідчення водія громадянина НОМЕР_1 видане на ім`я Szajenkov Viktor, 27.06.1980 р.н.

17.Банківська карта ПриватБанк № НОМЕР_2 , дійсна до 11/27,

18.Банківська карта ПриватБанк № НОМЕР_3 дійсна до 12/27,

19.Слот до сім-карти Київстар № НОМЕР_4 ,

20.Дисконтна карта «Вигода» у кількості 2 шт.,

21.Накопичувальна карта магазину «Stvol»,

22.Візитна карта «V8P»,

23.Дисконтна карта магазину «БУМ».

Постановою слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 12 липня 2024 року вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно протоколу (додаткового) допиту свідка ОСОБА_5 від 12.07.2024 року, останній повідомив, що 12.07.2024 року знаходячись в м. Берегове, за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 , зустрівся із останнім та в середині ресторанного комплекту «Жайворонок» по АДРЕСА_1 , з рук в руки передав йому грошові кошти в розмірі 14300 доларів.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження за №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України та подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів та конфіскація майна як виду покарання у відповідності до п.1, 3 ч.2 ст.170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ч.2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого, у разі доведеності вини, останньому може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши надані сторонами докази, встановивши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме: аркуш паперу згорнутий у формі буклету; грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 4 шт. з серійними номерами: MB33422736G, MB35710815A, LB87816237K, MB89819582S, грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 139 шт. з серійним номером LB87816237K, мобільний телефон марки «Redmi» моделі «M2003S6B2G» чорно-сірого кольору, Слот до сім-карти Київстар № НОМЕР_4 , відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди злочинної діяльності та може містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Прокурор довів можливість використання зазначеного вище майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки не застосування такого заходу може призвести до настання негативних наслідків.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно на даному етапі кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а відсутність такого арешту може сприяти втраті доказів.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Що стосується вимог клопотання прокурора в частині накладення арешту на грошові кошти номіналом 100 доларів США в загальній сумі 1100 доларів США; грошові кошти номіналом 50 доларів США в кількості 1 шт.; грошові кошти номіналом 20 доларів США в кількості 2 шт. в загальній сумі 40 доларів; грошові кошти номіналом 10 доларів США в кількості 1 шт.; грошові кошти номіналом 5 доларів США в кількості 1 шт.; грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 11 шт.; грошові кошти номіналом 1000 гривень в кількості 1 шт.; грошові кошти номіналом 200 гривень в кількості 1 шт.; грошові кошти номіналом 100 гривень в кількості 5 шт.; грошові кошти номіналом 50 гривень в кількості 2 шт.; грошові кошти номіналом 20 гривень в кількості 2 шт.; посвідчення водія громадянина НОМЕР_1 видане на ім`я Szajenkov Viktor, ІНФОРМАЦІЯ_1 , банківська карта ПриватБанк № НОМЕР_2 , дійсна до 11/27, банківська карта ПриватБанк № НОМЕР_3 дійсна до 12/27, дисконтна карта «Вигода» у кількості 2 шт., накопичувальна карта магазину «Stvol», візитна карта «V8P», дисконтна карта магазину «БУМ», то слідчий суддя не вбачає правових підстав для арешту такого майна, з огляду на те, що прокурором не доведено, що дані речі є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак може бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим у задоволенні даної частини клопотання слід відмовити.

Відповідно до положень п.2, ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання слідчого, прокурора про арешт цього майна.

Враховуючи наведене вказане майно, на яке ухвалою слідчого судді не накладено арешт, підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене.

Слідчий суддя звертає увагу, що на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

У зв`язку із наведеним клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 12.07.2024 в ході проведення огляду ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження, а саме:

- аркуш паперу згорнутий у формі буклету;

- грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 4 шт. з серійними номерами: MB33422736G, MB35710815A, LB87816237K, MB89819582S,

- грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 139 шт. з серійним номером LB87816237K,

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі «M2003S6B2G» чорно-сірого кольору,

- слот до сім-карти Київстар № НОМЕР_4 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1