ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«15» жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена вище скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 .

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга адвоката ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 09 жовтня 2024 року ОСОБА_4 подано до НАБУ заяву про вчинення ОСОБА_5 (Президентом України, повноваження якого припинені) кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України. 10 жовтня 2024 року адвокатом ОСОБА_4 було отримано інформацію про те, що відомості до ЄРДР щодо обставин викладених у заяві про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень не вносилися. Враховуючи вимоги КПК України, заявники вважають таку бездіяльність НАБУ необґрунтованою, оскільки чинним процесуальним законодавством не передбачена відмова слідчого у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. В зв`язку з цим заявник просить зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України та вручити заявнику витяг з ЄРДР.

Позиція сторін у судовому засіданні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився. 14 жовтня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення від представника Національного бюро ОСОБА_6 , зі змісту яких вбачається, що ознайомившись зі змістом скарги, Національне бюро заперечує проти її задоволення, вважає безпідставною та необґрунтованою. Представник зазначає, що до НАБУ надходила заява ОСОБА_4 , яка була зареєстрована 09 жовтня 2024 року за № Д-13896 , щодо можливого вчинення кримінального правопорушення колишнім Президентом України ОСОБА_5 , передбаченого ч.4 ст. 368 КК України за обставин, наведених у заяві, та з інших питань. За результатом розгляду цієї заяви, Національним бюро не було встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що ОСОБА_4 було поінформовано відповідним листом від 10 жовтня 2024 року №01-212/30250. Також вказує, що ОСОБА_4 у його заяві про злочин не наведено об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ. Враховуючи викладене, представник просив у задоволенні скарги відмовити, а її розгляд проводити без участі представника НАБУ за наявними письмовими запереченнями.

Положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи зазначені положення закону, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Заслухавши пояснення учасника судового засідання, дослідивши матеріали скарги та письмові заперечення представника особи, бездіяльність якої оскаржується, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст. 214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник ОСОБА_4 зазначає, що слідчими ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002261 від 24 листопада 2020 року, у якому, зокрема, він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.1 ст. 111 КК України. У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, єдиний свідок - помічник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 11 листопада 2023 року дав покази про те, що у 2019 році плівки із записами переговорів Президента США ОСОБА_9 та екс-Президента України ОСОБА_10 , останній, через свою особисту охорону, передав екс-нардепу ОСОБА_11 , отримавши за це неправомірну вигоду у розмірі 250 000 доларів США. На підтвердження таких доводів надав протокол огляду від 13 листопада 2023 року відеозапису допиту у якості свідка ОСОБА_12 . Заявник вважає, що у діях ОСОБА_5 є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди в особливо великому розмірі. В зв`язку з цим заявник просив, на підставі викладених у його заяві обставин, внести відомості до ЄРДР і розпочати досудове розслідування.

Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві ОСОБА_4 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Так, як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, про яке він зазначає, саме службовою особою (екс-Президентом України ОСОБА_5 ), що б свідчило про підслідність НАБУ та підсудність ВАКС, а твердження заявника про можливу наявність у діях ОСОБА_5 , за викладених у заяві обставин, зроблених на підставі показань свідка, ознак отримання ним неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за передачу плівок із записом його переговорів із Президентом США ОСОБА_13 , ґрунтується виключно на власній оцінці та аналізі таких показів. Слідчий суддя, дослідивши в судовому засіданні протокол огляду від 13 листопада 2023 року відеозапису допиту у якості свідка ОСОБА_12 , зокрема фрагмент допиту на який вказав адвокат ОСОБА_3 : « ОСОБА_14 : Значит если вы позволите, я говорил уже, ни разу об этом никто не спросил меня, как пленки с записью ОСОБА_21 и ОСОБА_15 оказались у ОСОБА_20?; Слідчий ОСОБА_16 : Очень интересно. Как?; ОСОБА_12 : Значит, лично мне он сказал, что он их купил за 250 тысяч долларов у сотрудников охраны. Ну, это было мне сказано; Слідчий ОСОБА_16 : З охраной якой?; ОСОБА_12 : ОСОБА_17 » (мовою оригіналу), слідчий суддя не встановив з їх змісту будь-яких відомостей про те, що саме ОСОБА_5 були передані плівки ОСОБА_11 за неправомірну вигоду, оскільки, зі слів свідка, плівки були куплені за 250 тисяч доларів у працівників охорони. Тобто, заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР про можливе вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України та перевірки їх засобами кримінального процесу, а твердження заявника, що охорона отримала ці плівки саме у ОСОБА_5 є лише його припущенням, яке нічим не підкріплено, крім власного бачення розвитку таких подій.

Крім того, відповідно до листа директора НАБУ ОСОБА_18 від 10 жовтня 2024 року, за результатом розгляду заяви ОСОБА_4 про можливе вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 368 КК України колишнім Президентом України ОСОБА_5 , заявника було повідомлено про відсутність достатніх правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки в заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України відсутні, а тому в задоволенні вимог адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слід відмовити.

Вважаю за необхідне додатково зазначити, що кожне висловлене твердження у заяві про злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити, та/або доданими матеріалами, у тому числі в частині підслідності НАБУ та підсудності ВАКС. Лише самих відомостей, викладених у заяві та не підтверджених конкретними фактами та доказами (розумними сумнівами), на переконання слідчого судді, недостатньо на підтвердження наявності ознак скоєння злочинів, які підслідні НАБУ/підсудні ВАКС, інакше будь-які дії, за такою логікою, можливо піддати сумніву та неправомірній перевірці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_19