Справа № 591/7567/23
Провадження № 1-кп/591/264/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002535 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми (зареєстрований - АДРЕСА_1 , проживає - АДРЕСА_2 ), гр-на України, з середньою освітою, неодноразово судимого, востаннє: 08 вересня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до 6 років позбавлення волі,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 05 липня 2023 року близько 16.20 год., слідуючи напрямку скверу «Доброта», що по АДРЕСА_3 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи відкрито, повторно, в умовах введеного в країні воєнного стану, здійснив напад на ОСОБА_4 , нанісши йому удари в область голови, обличчя та тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: навколо лівого ока синець неправильної овальної форми розміром 4,5х6 см фіолетового кольору, на нижній повіці правого ока синець неправильно овальної форми розміром 2,5х5 см світло-синюшного кольору, аналогічного характеру синець в ділянці правої щоки, нижньої щелепи, верхньої губи справа та шиї справа розміром 10х7 см, набряк м`яких тканин, за рахунок якого асиметрія обличчя, на внутрішній поверхні верхньої та нижньої губи крововиливи під слизову темно-червоного кольору розміром 3х6 см та 2,5х5 см, на фоні крововиливів справа та зліва садна смугасті розміром від 0,7х0,4 см до 1,5х0,8 см вкриті білуватим нашаруванням, в ділянці лівої брови ззовні, на фоні синця для верхньої губи справа рани лінійні, розміром 3 см (горизонтально розташована) та 2 см (вертикально розташована), відповідно, ушиті вузловими швами, на фоні синця обличчя в ділянці правої щоки, підборіддя справа та шиї справа садна смугасті розміром від 2,5х0,7 см до 4,5х1 см вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин, на зовнішній поверхні нижньої третини (3) та верхньої третини лівого передпліччя садна смугасті розміром від 0,5х0,3 см до 0,3х2,7 см вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин, на зовнішній поверхні нижньої третини (3) та верхньої третини лівого передпліччя садна смугасті розміром від 0,5х0,3 см до 0,3х2,7 см вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин, які кваліфікуються: ушкодження в ділянці обличчя - як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; ушкодження в ділянці лівого передпліччя у вигляді саден - як легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що потерпілий, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, не може чинити опору, заволодів барсеткою чорного кольору, належною йому, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить та майном, яке в ній знаходилось, а саме: мобільним телефоном марки «Tecno SPARK 7» вартістю 3357,00 гривень, банківською карткою банку АТ «АКЦЕНТ-Банк», паспортом гр-на України на ім`я ОСОБА_4 , ідентифікаційним кодом та повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 . З місця вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на суму 3357,00 гривень.

Не зупинившись на вчиненому, 05 липня 2024 рок в період часу з 18.26 год. по 20.05 год., ОСОБА_6 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, шляхом оплати за придбаний товар в магазинах м. Суми за адресами: АДРЕСА_4 , викрав з наведеної банківської картки потерпілого ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 610,61 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, наведені обставини цього діяння, суд вважає встановленими, факт скоєння ОСОБА_6 цього кримінального правопорушення доведеним, а дії обвинуваченого за цим епізодом суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, скоєними повторно, в умовах воєнного стану, вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто вчинив крадіжку, кваліфікуючими ознаками якої є повторність та вчинення в умовах воєнного стану, з огляду на наступне.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_6 в своїх показах суду визнав та підтвердив зазначені обставини обвинувачення стосовно вчинення ним крадіжки, які узгоджуються та підтверджуються показами потерпілого.

Крім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується іншими доказами, переконливих підстав для недовіри яким, чи щодо неналежності та недопустимості яких наведено не було, зокрема: протоколом огляду, під час якого зафіксована слідова картина в місці заволодіння ОСОБА_6 майном потерпілого (т. 1 а.с. 113); протоколом огляду мобільного телефону потерпілого, який був виданий свідком ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 127); протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 135); протоколами пред`явлення для впізнання, під час яких потерпілий в свідку ОСОБА_7 та в обвинуваченому впізнав осіб разом з якими він відпочивав на березі річки (т. 1 а.с. 170), а в обвинуваченому він впізнав особу, з якою він прямував з відпочинку та від якого відчув удар в потилицю; копіями документів, наданими потерпілим, якими підтверджується оплата товарів після заволодіння його карткою, а також якими підтверджується факт спричинення йому тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 148-155); актом та висновком СМЕ (т. 1 а.с. 167-169), якими підтверджується характер та ступінь тяжкості нанесених тілесних ушкоджень потерпілому; протоколом обшуку за місцем проживання обвинуваченого, під час якого вилучено військову форму (т. 1 а.с. 182); протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого, який на місці продемонстрував нанесення йому тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 218); висновком товарознавчої експертизи, яким підтверджена вартість мобільного телефону потерпілого (т. 1 а.с. 225) та протоколом його (телефону) огляду (т. 1 а.с. 232); копіями документів з магазинів, протоколами оглядів та відеозаписами, на яких зафіксований ОСОБА_6 при придбанні товарів в магазинах та розрахунку при цьому карткою потерпілого, чого не заперечив та визнав обвинувачений (т. 2 а.с. 1-10, 54-61, 74); матеріалами тимчасового доступу, якими підтверджено розрахунок за товари карткою потерпілого при наведених в обвинуваченні обставинах (т. 2 а.с. 75-87).

Що стосується обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, то на думку суду достатніми та беззаперечними доказами не доведено його вчинення обвинуваченим, з огляду на наступне.

Так, обвинувачений своєї провини у вчиненні цього кримінального правопорушення фактично не визнав та показав суду, що дійсно після спільного відпочинку на березі річки зі свідком ОСОБА_7 та з потерпілим, з яким вони познайомились безпосередньо на річці та з яким вживали алкоголь, ОСОБА_7 пішов додому, а він та потерпілий також пішли по домівкам, слідуючи певний час разом. В певний момент потерпілий сказав щось образливе йому, тому він його вдарив, від чого ОСОБА_4 впав, а обвинувачений пішов додому. Коли помітив, що загубив собачий повідець (обвинувачений був з собакою), то повернувся назад до місця, де вдарив потерпілого, якого там вже не було. На місці помітив речі потерпілого, які забрав собі, за допомогою банківської картки розрахувався в магазинах, а мобільний телефон віддав свідку ОСОБА_7 , щоб той повернув потерпілому.

Водночас, жоден з наведених вище та досліджених судом доказів не містить переконливого спростування твердженням обвинуваченого в контексті заперечення здійснення ним нападу на потерпілого саме з метою заволодіння його майном. Натомість, вірогідність та достовірність його показань не виключається та підтверджується зібраними доказами.

Так, сам потерпілий в своїх показах суду, так само як і під час слідчого експерименту, підтвердив лише нанесення йому одного удару, після чого він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то почав шукати свої речі навпомацки та, не знайшовши нічого, попрямував додому. Також потерпілий підтвердив суду, що має поганий зір, а оскільки після втрати свідомості він загубив окуляри, то цілком вірогідним є твердження обвинуваченого про те, що в умовах обмеженої видимості, після вжитого алкоголю ОСОБА_4 навпомацки міг і не помітити та не знайти своїх речей, що він і повідомив суду.

На підтвердження такої позиції говорить і долучений доказ, наведений вище, протокол огляду місця події, під час якого, вже після звернення до правоохоронних органів на місці були знайдені окуляри потерпілого та ремінець (які також не були знайдені потерпілим після його пошуків на місці, а отже не виключається можливість марного пошуку і барсетки з речами).

До того ж, версія сторони захисту не виключається поза розумним сумнівом і з огляду на стан сп`яніння потерпілого, його відпочинок з майже незнайомими особами, що в повній мірі не виключає виникнення суперечок в подібного роду ситуаціях та компаніях, не дивлячись на непідтвердження цього факту учасниками.

Свідок ОСОБА_7 в своїх показах суду та під час слідчого експерименту давав покази лише щодо спільного відпочинку в наведеному складі осіб та передачі йому обвинуваченим мобільного телефону потерпілого (про обставини заволодіння ним обвинуваченим, свідок нічого не повідомив), так само як і свідок ОСОБА_8 (батько потерпілого) дав суду покази лише щодо обставин повернення сина додому з ознаками побиття, в стані сп`яніння та без речей.

Жоден з інших наведених вище доказів показань обвинуваченого не спростовує, як і не спростовує наведених висновків суду та не доводить вчинення обвинуваченим нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном.

Протокол огляду відеозапису досліджений судом, на якому зафіксовані потерпілий та обвинувачений, коли прямували з річки (т. 1 а.с. 177-180), суд визнає недопустимим доказом, оскільки він порушує принцип безпосередності дослідження доказів, з огляду на те, що сам запис не відкрився в судовому засіданні з невідомих причин (ст. 23, п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України).

Протокол огляду речей обвинуваченого, як і протокол його затримання та протокол огляду його мобільного телефону не містить інформації стосовно предмета доказування (т. 2 а.с. 88-105), а висновки імунологічних досліджень встановлюють лише групову приналежність крові обвинуваченого та потерпілого та містять припущення про можливість походження виявлених слідів крові на місці події та на одязі обвинуваченого від потерпілого (висновки про походження крові суд не вважає переконливими доказами, оскільки вони не виключають поза розумним сумнівом їх походження від значного кола осіб з аналогічними груповими характеристиками крові) т. 1 а.с. 237-249.

Відтак, в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, підлягає виправданню, враховуючи в тому числі відсутність у суду можливості на самостійну перекваліфікацію дій обвинуваченого в цій частині, оскільки орган досудового розслідування, маючи в своєму розпорядженні інформацію наведену вище, не здійснив належної та повної перевірки саме за цим фактом в розумінні встановлення та збирання доказів стосовно мотивів та дій обвинуваченого.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд вважає щире каяття обвинуваченого (він приніс вибачення потерпілому ще на стадії досудового розслідування), відшкодування збитків.

Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого суду не наведено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є судимою особою, має родину та дитину на утриманні, не працює, приймав участь в відсічі збройній агресії в складі добровольчого формування.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним діяння.

Враховуючи викладене, його майновий стан, вік, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного корисливого кримінального правопорушення, вчинення діяння судимою особою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме це покарання відповідатиме меті кримінального провадження, сприятиме попередженню вчинення кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Проте, беручи до уваги наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, участь обвинуваченого в відсічі збройної агресії, наявність у нього родини, думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_6 , на переконання суду достатнім та співмірним буде призначення покарання обвинуваченому, згідно вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Цивільний позов слід залишити без розгляду, в зв`язку з поданням про це усного клопотання потерпілим.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведення експертних досліджень слід стягнути з обвинуваченого, а питання щодо долі речових доказів вирішується згідно вимог закону.

До вступу вироку в законну силу, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його репутацію та наявність ризику ухилення, застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід належить залишити без змін.

На підставі ст. 69, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, керуючись ст.ст. 368, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України та виправдати його.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання згідно вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 10 липня 2024 року та зарахувати в строк відбування покарання його попереднє ув`язнення за період з 06 липня 2023 року по 09 липня 2024 року включно із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речові докази: змиви, сліди та пляшку знищити; ремінець, окуляри та мобільний телефон «Tecno», документи залишити в користуванні ОСОБА_4 ; диски залишити в матеріалах провадження; панаму, футболку, штани, мобільний телефон «ZTE » залишити в користуванні ОСОБА_6 , зі скасуванням накладеного на вказане майно арешту.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4302 гривні.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін, але не більше чим до 07 вересня 2024 року включно.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1