ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1369/24 Справа № 183/6886/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє: 27.04.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до відбуття 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, на теперішній час перебуває на обліку в Новомосковському РВ ФДУ ЦП в Дніпропетровській області,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 серпня 2024 року, без визначення застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 серпня 2024 року, без визначення застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 червня 2024 року приблизно о 03 годині 43 хвилини, ОСОБА_8 перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 підійшов до мопеду марки «Honda DIO», номер рами « НОМЕР_1 », без номерного знаку, об`єм двигуна 49,9 см. куб., вартістю 7.905,00 гривень, який належить ОСОБА_10 , зняв кермо з блокування, підняв підніжку мопеда та, застосовуючи фізичну силу, шляхом штовхання, покотив його вздовж будинку АДРЕСА_2 , сторону будинків № 26 та № 28 по вищевказаній вулиці, тим самим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом.

Тобто, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України , а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на відсутність у останнього постійного джерела доходу та наявність судимостей раніше.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за яке законом передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Одночасно, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слідчий суддя вважав неможливим, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги в частині обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 просить про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порушення вимог п.5 ч.1 ст.184 КК України, не містить відомостей, що підтверджують існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також посилання на матеріали справи, якими обґрунтовується доведеність даних ризиків.

Захисник звертає увагу, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду не може оцінюватись виключно на підставі суворості покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого особі діяння. Звертає увагу, що його підзахисний жодного разу не вчиняв дії, які б свідчили про його намір переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Зазначає про наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, а також міцних соціальних зв`язків, що підтверджується наявністю у останнього матері та трьох дітей, які перебувають на утриманні останнього.

Захисник також зазначає, що поклавши на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язок заборони спілкування зі свідками та потерпілим буде нівельовано ризик можливості останнього вчинити такі дії.

Слідчим суддею, на переконання сторони захисту, не враховано обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття підозрюваного ОСОБА_8 у скоєному. Зазначає, що мопед повернуто потерпілому під розписку.

Крім того, його підзахисний зобов`язується своєчасно з`являтися у судові засідання, ніяким чином не впливати на свідків, експертів, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчим суддею, також, належним чином не було розглянуто можливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу та не обґрунтовано неможливість застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Додатково захисник наголошує на можливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який з урахуванням особи підозрюваного, його матеріального стану, обґрунтованості підозри, заявлених ризиків буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, який є тяжким кримінальним правопорушенням, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин, визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на наявність у останнього судимостей раніше.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення на території України воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки, незважаючи на доводи апеляційної скарги про працевлаштування ОСОБА_8 , матеріали справи таких відомостей не містять, тобто останній не має постійного джерела доходу.

З матеріалів досудового розслідування слідує, що ОСОБА_8 є раніше судимою особою. А саме, його було засуджено:

- 12.02.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 27.04.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до відбуття 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, на теперішній час перебуває на обліку в Новомосковському РВ ФДУ ЦП в Дніпропетровській області.

Дана обставина свідчить про його усталену протиправну поведінку і схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що також обґрунтовує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинення іншого кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який, за словами сторони захисту має певні соціальні зв`язки та має місце проживання, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею також дотримано вимоги ч.3 ст.183 КПК України під час постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в частині визначення розміру застави.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, тобто вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким, у відповідності до вимог ст.12 КК України.

Слідчий суддя належним чином застосував положення ч. 4 ст. 183 КПК та, з належним урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження, не визначав альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 30 серпня 2024 року, без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4