н/п 1-кс/953/6527/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2024 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районого суду м. Харкова заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006 від 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006 від 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

ОСОБА_3 , посилаючись на положення п. 13 ч. 3 ст. 42, 75 КПК України, мотивувал свою заяву таким:

- під час судового засідання 30.08.2024 суддя наполягала на зміні порядку дослідження доказів, також звернулася до прокурора і запропонувала заявити клопотання про зміну порядку дослідження доказів, на думку обвинуваченого вчинила тиск на прокурора, на що прокурор послався на необхідність здійснити повторний виклик свідків та застосувати привід;

- суд фактично відмовив прокурору про повторний виклик свідків;

- суд наполегливо рекомендував сторонам заявити наступного разу клопотання про зміну порядку дослідження доказів;

- у суду є ознаки обвинувального наклону, яке полягає в тому, що відмовляють стороні захисту у клопотаннях, законних вимогах щодо виклику свідків обвинувачення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 03.09.2024 заяву передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заява була призначена до розгляду на 09.09.2024.

Від судді ОСОБА_4 надійшла заява від 03.09.2024, в якій вона просила проводити розгляд заяви про відвід без її участі та у задоволенні заяви просила відмовити посилаючись на її необгрунтованість та зазначаючи, що обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, передбачені ст. 75 КПК України не доведені.

09.09.2024 до суду надійшла заява від прокурора, в якій він просив проводити розгляд заяви без його участі. Заяву обвинуваченого вважає необгрунтованою, оскільки єдиний доводім заявника щодо зацікавленості судді полягає у тому, що суд намагається розглянути справу в розумні строки, яка почала розглядатися з 2021 року. Подана заява має ознаки зловживання з метою затягування розгляду кримінального провадження.

09.09.2024 від захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд заяви про відвід без її участі.

У судове засідання 09.09.2024 з`явився обвинувачений - ОСОБА_6 . Інші учасники судового провадження у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що, зокрема, зпідтверджується їхніми заявами.

Суд заслухав думку обвинуваченого щодо можливості розгляду його заяви про відвід за відсутності інших учасників кримінального провадження, який вважав за можливе розглядати заяву, дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду заяви обвинуваченого у призначеномусудовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи викладені у заяві про відвід судді. Також подав письмові пояснення і надав усні пояснення, в яких підтримав вимоги заяви про відвід та додатково вказав, що суддя ОСОБА_4 має неприязнь до нього, що заважає їй бути неупередженою, а також вона має упередженість до захисника обвинуваченого. Наголошував на тому, що норми КПК України не передбачають можливість зміни порядку дослідження доказів; зміна порядку може, на його переконання, порушувати його право на захист; суд відмовив у задовольні клопотань про виклик свідків. Також обвинувачений надав відеозапис судових засідань 30.08.2024 і 03.09.2024 і просив їх долучити до матеріалів. Указані відеозаписи були досліджені (переглянуті) у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 80 КПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75 КПК України.

У заяві про відвід ОСОБА_3 , як на підставу для відводу, посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, а саме: наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді.

Оцінивши наведені стороною захисту підстави для відводу судді ОСОБА_4 суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим знайшли своє відображення в усталеній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ "Олександр Волков проти України" від 09 квітня 2013 року, зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Також, у справі "Білуха проти України" від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ прийшов до висновку, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Необхідно зазначити, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

У своїй заяві ОСОБА_3 , як на підстави відводу судді, посилається на те, що головуюча змінгила порядок дослідження доказів, відмовила прокурору про повторний виклик свідків та відмовлено стороні захисту у клопотаннях, законних вимогах щодо виклику свідків обвинувачення, у зв`язку з чим виникли сумніви щодо упередженяості судді.

По-перше, оцінюючи зазначені доводи з точки зору наявності підстав для відводу судді ОСОБА_4 суд вважає за необхідне зазначити, що такі доводи фактично зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями у справі, що стосуються розгляду справи і не можуть бути підставою для відводу. Доводи заявника будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що можливі порушення норм процесуального права при розгляді справи, можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, подання скарги на дії судді, однак не можуть бути підставами для відводу судді, оскільки сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше судовий процес можна перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

По-друге, відповідно до ч. 1, 2 ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий надає стороні обвинувачення та стороні захисту право проголосити вступні промови. У вступній промові зазначається, якими доказами сторона підтверджуватиме наведені нею обставини, порядок дослідження доказів, а також може бути зазначена позиція сторони. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

З аналізу вказаних норм, вбачається, що можливість зміни порядку дослідження доказів передбачена нормами процесуального кодексу. У свою чергу, суд сприяє швидкому, повному судовому розгляду з метою дотримання загальних засад, таких як законність, презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, розумність строків.

Тобто порядок дослідження доказів може бути змінений головуючим, який веде судовий процес, відповідно до передбачного ч. 2 ст. 349 КПК України, а тому доводи обвинуваченого щодо відсутності такої можливості визнаються безпідставними. Зміна такого порядку є процесуальним рішенням судді у справі і не може бути підставою для відводу.

У даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, підтвердженої належними і допустимими доказами, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 , як судді при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000006 від 24.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Отже, оскільки заявлений відвід судді ОСОБА_4 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про її заінтересованість чи упередженість, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 77, 80, 81, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006 від 24.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.09.2024.

Суддя ОСОБА_7