СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5353/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу представника скаржника ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва 01.08.2024 року надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначив, що 20.06.2024 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/12678/24 було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

17.07.2024 року у ході проведеного обшуку автомобіля за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено зокрема мобільний телефон iPhone 15 Pro Max Black Titanim 256GB imei НОМЕР_2 який належить ОСОБА_4 .

Проте оскільки арешт на тимчасово вилучене майно накладено не було, мобільний телефон підлягає поверненню його законному володільцю.

Скаржник та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлялись належним чином.

Слідчий Головного слідчого управління Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази в її обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року у справі № 759/12678/24, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , з метою фіксації відомостей про вчинення кримінального правопорушення та встановлення осіб, які причетні до його вчинення, відшукання та вилучення: наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, прекурсорів, знарядь для їх незаконного виготовлення, зберігання, пересилання з метою збуту, зважування, пакування, мобільних телефонів, сім-карток, за допомогою яких фігуранти спілкуються між собою, обговорюючи злочинні наміри та дії, комп`ютерів, ноутбуків, моноблоків на яких може міститься інформація щодо вказаної злочинної діяльності, документів, чорнових записів, які містять або можуть містити дані про здійснення незаконного виготовлення, зберігання, пересилання з метою збуту чи збуту наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, накладних щодо здійснених чи отриманих поштових відправлень, грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, а також інших речей, предметів та документів, які містять або можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення та в подальшому можуть бути визнаними речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, а також з метою вилучення вказаного автомобіля та ключів до нього.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що вилучене майно, яке просить повернути представник власника майна у своїй скарзі є вилученим на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2024 у справі № 759/12678/24, тому не належить до тимчасово вилученого майна, оскільки входить до переліку щодо якого було надано дозвіл на відшукування та вилучення, а відтак не підлягає поверненню.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги представника власника майна необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 167 - 169, 171, 236, 303, 307, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1