Провадження №11-сс/801/749/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

та його захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2024 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з моменту фактичного затримання, тобто з 18.09.2024 по 16.11.2024 включно, стосовно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000537 від 12.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого продовжено до 09.11.2024 включно.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 09.07.2024, перебуваючи у мікрорайоні «Поділля», що місті Вінниці, більш точної адреси слідством не встановлено, повідомив ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про можливість переправлення за грошову винагороду через державний кордон України осіб, які тимчасово обмежені у праві на виїзд за кордон на період воєнного стану. При цьому ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 умови, суму та спосіб такого переправлення з можливістю подальшого коригування суми грошових коштів і умов переправлення в залежності від терміновості. На запропоновані ОСОБА_11 умови ОСОБА_12 погодився.

Надалі ОСОБА_11 продовжуючи реалізацію спільного, з ОСОБА_8 та невстановленими особами умислу, на виконання досягнутих домовленостей 01.09.2024 приблизно о 13 годині 15 хвилин, перебуваючи у місті Вінниці, більш точної адреси слідством не встановлено, зустрівся з ОСОБА_12 , якому повідомив, що він зможе забезпечити виготовлення останньому медичних документів про встановлення ОСОБА_12 відповідної групи інвалідності, яка буде дозволяти йому здійснити перетин державного кордону України у напрямку «виїзд» через будь-який пункт пропуску, а також повідомляв про інші варіанти можливого перетину державного кордону України.

Окрім того, ОСОБА_11 продовжуючи реалізацію спільного, з ОСОБА_8 та невстановленими особами умислу, на виконання досягнутих домовленостей 13.09.2024 біля о 19 годині 32 хвилин, перебуваючи у місті Вінниці поблизу торгового центру «Поділля City», що за адресою: м. Вінниця, вулиця Зодчих, 2, зустрівся з ОСОБА_12 , якому повідомив, що його переправлення через державний кордон буде здійснюватися поза офіційними пунктами пропуску за грошову винагороду в сумі 11400 (одинадцять тисяч чотириста) доларів США (у разі перетину кордону у напрямку Республіки Польща) або ж 10 500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США (у разі перетину кордону у напрямку Республіки Молдова), які потрібно передати йому ( ОСОБА_11 ) особисто перед початком такого переправлення. Після отримання грошових коштів ОСОБА_11 мав забезпечити перевезення ОСОБА_12 до прикордонної зони, де його ( ОСОБА_12 ) мали зустріти невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою з якими діяв ОСОБА_11 , та які мали координувати подальші дії щодо незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України. Однак, пізніше ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 про те, що задля забезпечення його переправлення через державний кордон України, останній повинен надати аванс у розмірі 1 500 доларів США.

Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, 18.09.2024 приблизно о 13 годині 15 хвилин на виконання попередньої домовленості зустрілись поблизу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 із ОСОБА_12 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, з яким додатково обговорили умови, суму та спосіб незаконного переправлення через державний кордон України. На запропоновані умови ОСОБА_12 погодився та передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1 500 доларів США у якості раніше обумовленого авансу за виконання комплексу дій з переправлення його через державний кордон України, після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_8 затримали працівники правоохоронних органів.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

?показаннями свідка ОСОБА_12 від 17.07.2024, 02.09.2024 і 18.09.2024, який повідомив про обставини при яких ОСОБА_11 та ОСОБА_8 організовували незаконне переправлення державного кордону України та за яких обставин передавалися грошові кошти;

?протоколом огляду місця події від 18.09.2024 за результатами якого було вилучено мобільні телефони за допомогою яких ОСОБА_11 та ОСОБА_8 здійснювали координації злочинних дій, а також грошові кошти;

?протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій №53/2/67-5748т від 16.09.2024 та №53/2/67-5722т від 13.09.2024;

?протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 18.09.2024;

?іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Досудовим розслідуванням встановлено наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду обгрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, не має стабільного законного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання достовірно знаючи місця та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою уникнення покарання може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України

Також ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, підозрюваного ОСОБА_11 та інших невстановлених осіб, які причетні до скоєння даного кримінального правопорушення, оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду.

Крім того, характер вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що це є одним із основним джерел його доходу, тобто перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у організації незаконного перетину кордону з корисливих мотивів, при цьому сума отриманої неправомірної вигоди повинна була становити 11400 доларів США, що еквівалентно 472 074 грн, свідчить про наявність у нього фінансових можливостей, а тому слід визначити йому розмір застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила обрати цілодобовий домашній арешт, або зменшити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку адвоката, вину визнав частково.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 20.09.2024 року клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 18.09.2024 по 16.11.2024 включно.

Одночасно визначено заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600(шістсот п`ять тисяч шістсот) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

?утриматись від спілкування із особами, які є свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

?здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорта) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування своїх висновків слідчий суддя вказав, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання. В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_8 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Окрім того, слідчий суддя враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 підозрюється, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, характер вчиненого злочину в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, суспільний резонанс, розмір незаконного збагачення, який мав намір отримати підозрюваний, його роль у вказаному злочині, вважав, що застава в 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 по 07:00 год. за місцем проживання, або визначити йому заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а зазначені в клопотанні та ухвалі ризики зроблені виключно на підставі припущень.Наголошує, що під час розгляду клопотання не було доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу як виключного і єдино необхідного заходу для забезпечення кримінального провадження.

Наголошує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме має постійне місце проживання в м. Вінниці, де проживає із цивільною дружиною ОСОБА_13 та її малолітньою дитиною, які знаходяться на його фінансовому забезпеченні та утриманні, здійснює догляд та забезпечує усім необхідним батьків, мати ОСОБА_14 яка є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково, батько ОСОБА_8 має інвалідність ІІ групи безстроково, а також ряд важких захворювань. Тому враховуючи, що підозрюваний є єдиною особою, хто зможе батькові забезпечити належний догляд, сторона захисту вважає визначену слідчим суддею суму застави для підозрюваного, непомірною. Також сторона захисту звернула увагу на те, що оскільки досудовим слідством не доведено жодними доказами наявність наміру ОСОБА_8 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, є особою раніше не судимою, наявність стримуючих факторів, до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотиви і висновки суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За правилами 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішенні питання щодо застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152 від 28.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , 19.09.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням : витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000537 від 12.07.2024; показаннями свідка ОСОБА_12 від 17.07.2024, 02.09.2024 і 18.09.2024, який повідомив про обставини при яких ОСОБА_11 та ОСОБА_8 організовували незаконне переправлення державного кордону України та за яких обставин передавалися грошові кошти; протоколом огляду місця події від 18.09.2024 за результатами якого було вилучено мобільні телефони за допомогою яких ОСОБА_11 та ОСОБА_8 здійснювали координації злочинних дій, а також грошові кошти; протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій №53/2/67-5748т від 16.09.2024 та №53/2/67-5722т від 13.09.2024; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 18.09.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та пояснень підозрюваного, наданих у судовому засіданні.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину.

Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Таким чином, долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_8 , можливо вчинив інкриміновані йому дії та на даній стадії досудового розслідування, вказані докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів захисника, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 України, вказує те, що підозрюваний усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину та реальність покарання, також може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що також звернув увагу слідчий суддя.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Що ж стосується посилання захисника на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме: постійне місце проживання, на утриманні дружину та її малолітню дитину батьків, де батько має 2 групу інвалідності, мати 3 групу інвалідності, то ці обставини не можуть бути важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків. Крім того, ці обставини існували і на момент вчинення останнім інкримінованих кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором у поведінці ОСОБА_8 .

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Своїми діями підозрюваний ОСОБА_8 показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, чим проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також при визначенні розміру застави ОСОБА_8 слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваному застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є достатнім забезпечити виконання останнім покладених на нього законом обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4