ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1167/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/306/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ознайомившись з матеріалами кримінального провадження № 11-кп/817/306/24 за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 115 КК України, клопотанням прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА.

Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , а саме - з 18 грудня 2023 року. Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання час перебування його під вартою з 18 грудня 2023 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено до 30 липня 2024 року.

9 липня 2024 року кримінальне провадження, разом із апеляційними скаргами ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 надійшло на апеляційний розгляд в апеляційний суд Тернопільської області.

24 липня 2024 р. ухвалою Тернопільського апеляційного суду продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, до 20 вересня 2024 року.

Провадження призначене до розгляду на 18.09.2024 року. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 20.09.2024 року.

В Тернопільський апеляційний суд надійшло клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження щодо ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтувала тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, він може переховуватись від суду з огляду на суворість покарання та дані про його особу. Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши прокурора, яка підтримала клопотання та попросила продовжити термін тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на 60 (шістдесят) днів, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо його задоволення, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 слід продовжити, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вироку Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року року щодо ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2024 року.

24 липня 2024 р. ухвалою Тернопільського апеляційного суду продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, до 20 вересня 2024 року.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наступних міркувань.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочиннні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та усвідомюючи тяжкість покарання, що йому загрожує може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Доведення існування вказаних ризиків не вимагає надання доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні ЄСПЛ у справах «Москаленко проти України», "W проти Швейцарії", Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Враховуючи особу підозрюваного, який, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано визнав, згідно з ст. 89 КК України - не судимий, його вік, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер вчиненого, наявність обтяжуючої обставини - перебування в стані алкогольного, офіційно не працевлаштований, тому не має офіційних джерел доходів, не одружений, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, суд вважає, що в разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існує можливість, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Враховуючи, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, не зникли та з часом не змінилися, оскільки надалі є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 є виправданим заходом. Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Також, на переконання колегії суддів застосування більш м`якого запобіжного заходу, за встановлених обставин, не може служити достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , а тому обрання щодо нього іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити виконання ним його процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що менш суворі запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не будуть адекватними у даному кримінальному провадженні та не зможуть попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України, з огляду на що суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 (шістдесят) днів.

Керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331, 401 КПК України, -

У Х В А Л И Л А.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 15 листопада 2024 року.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді