Справа № 524/6889/24
Провадження №1-кп/524/624/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000859 щодо вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.297 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000859 щодо вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.297 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що в середині березня 2024 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилося можливо, в обідній час доби, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливо, ОСОБА_5 , перебував біля пам`ятника померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на території «Ново-Ревівського» міського кладовища, по АДРЕСА_3 , яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання. У подальшому, ОСОБА_5 , не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та не передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, внаслідок психічного захворювання, підійшов до вказаного пам`ятника померлих та почав обома руками розхитувати пам`ятник померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , від чого останній впав та розбився, тим самим його було зруйновано.

Крім того, 15 квітня 2024 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебував біля пам`ятників померлих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на міському кладовищі, що по АДРЕСА_4 , яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання. У подальшому, ОСОБА_5 , не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та не передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, внаслідок психічного захворювання, підійшов до вказаного пам`ятника померлої та почав обома руками розхитувати пам`ятник померлої ОСОБА_9 від чого останній впав та розбився, тим самим його було зруйновано.

Крім того, 15 квітня 2024 року, близько 12 год. 10 хв., ОСОБА_5 , перебував біля пам`ятника померлої ОСОБА_13 на міському кладовищі, що по АДРЕСА_4 ,яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання. У подальшому, ОСОБА_5 , не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та не передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, внаслідок психічного захворювання, підійшов до вказаного пам`ятника померлої та почав обома руками розхитувати пам`ятник померлої ОСОБА_13 від чого останній впав та розбився, тим самим його було зруйновано.

Крім того, 15 квітня 2024 року, близько 12 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебував біля пам`ятника померлих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на міському кладовищі, що по АДРЕСА_4 , яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання. У подальшому, ОСОБА_5 , не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та не передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, внаслідок психічного захворювання, підійшов до вказаного пам`ятника померлих та почав обома руками виривати встановлену на пам`ятнику померлих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , мармурову вазу, після чого, яку останній кинув на нижню плиту пам`ятника та таким чином розбив мармурову вазу та від цих дій пам`ятник отримав пошкодження, тим самим його було зруйновано.

Зазначеними діянням ОСОБА_5 вчинив у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст.297 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №322 від 12.06.2024, ОСОБА_5 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїчної форми, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний перебіг з стійким дефектом особистості і страждав ним в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння. Наявне у ОСОБА_5 хронічне психічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 в судове засідання не прибули, направили до суду заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру пояснила суду, що ОСОБА_5 її син , який хворіє з 2011 року. Визнаний судом недієздатним та вона призначена його опікуном. Психіатрична допомога надається з 2014 року. Син неодноразово проходив лікування як амбулаторно так і стаціонарно. Без лікування син стає некерованим та агресивним. Стан здоров`я його погіршився та ОСОБА_5 змінили групу інвалідності з третьої на другу. Проти лікування сина не заперечує.

Захисник також вважала за можливе застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру визначені експертами.

ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що перебував на цвинтарі та якісь голоси спонукали його пошкодити пам`ятники померлих.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.297 КК України підтверджено дослідженими судом в судовому засіданні доказами, а саме:

- рапортом ст.. інспектора чергового РУП ГУНП в Полтавській області від 15.04.2024, відповідно до якого 15.04.2024 о 13-45 год. надійшло повідомлення зі АДРЕСА_4 невідомий чоловік побив пам`ятники;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_20 повідомив, що 15.04.2024 о 13-30 невідомо особа пошкодила могили на кладовищі по АДРЕСА_4 ;

- рапортом інспектора взводу 1 роти ТОР БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_21 , відповідно до якого останній доповів, що 15.04.2024 року надійшло повідомлення про пошкодження могил на кладовищі по АДРЕСА_4 . При опрацюванні даного виклику був виявлений ОСОБА_5 ;

- протоколами оглядів місця події від 15.04.2024 та фототаблицями до них, відповідно до яких було оглянуто Новореєвський цвинтар по АДРЕСА_4 ;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_16 повідомила, що невідомо особа пошкодила могили її родичів;

- протоколом огляду місця події від 23.04.2024 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку кладовища по АДРЕСА_4 ;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_17 повідомила, що 15.04.2024 о 12-00 невідомо особа пошкодила могили на кладовищі в м. Кременчуці;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_18 повідомила, що 15.04.2024 о 13-45 невідомо особа пошкодила могили на Старореївському кладовищі в м. Кременчуці;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_19 повідомила, що 15.04.2024 о 12-20 невідомо особа пошкодила могили на Старореївському кладовищі в м. Кременчуці;

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що факт скоєння ОСОБА_5 суспільно-небезпечних діянь, що містить ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.297 КК України, доведено повністю.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Частиною 1 ст. 503 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до акту судово-психіатричного експерта №322 від 12.06.2024, ОСОБА_5 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїчної форми, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний перебіг з стійким дефектом особистості і страждав ним в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння. Наявне у ОСОБА_5 хронічне психічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа виявляє ознаки вродженого недоумства рівня помірної розумової відсталості з порушенням поведінки, яке зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

Отже, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент вчинення ним суспільно небезпечних діянь, оскільки він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому відповідно до ч.2 ст. 19 КК України ОСОБА_5 не підлягає кримінальній відповідальності.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів із звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Суд при визначенні виду і міри примусового заходу медичного характеру, враховує тяжкість та характер захворювання ОСОБА_5 , характер та тяжкість вчинених ним діянь, ступень небезпечності психічно хворого, його відношення до вчиненого, дані про його особу. При цьому будь-яких доказів, які б давали підстави суду застосувати інший примусовий захід медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , надано не було.

Виходячи з наведеного та вимог ст. 513 КПК України суд дійшов до переконання, що мали місце суспільно небезпечні діяння, вчинені ОСОБА_5 в стані неосудності, тому до нього варто застосувати примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не пред`являвся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 371, 372, 392-395, 503, 512, 513, 516, 532, КПК України, ст.94 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000859 щодо вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.297 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_22