ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/1322/18 Номер провадження 11-кп/814/1838/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000972, № 0000110, №0001515, № 0001274, № 0000011, № 0001185 № 0003715, №0003476, №0002880, 0000893, № 0000087, № 0000289, № 0000472, № 0001036 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Липка Харківського району Харківської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 12.09.2024 включно.

Відмовлено в задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, а саме в період з 15.12.2017 по 02.04.2020 вчинив 56 епізодів викрадення чужого майна, а також за ч.3 ст. 187 КК України, а саме у тому, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншою особою вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, незаконно проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 , взявши із собою дерев`яні палки, маски, рукавички, одягнувши комуфляжну форму, берци, напали на ОСОБА_8 із нанесенням ударів по голові потерпілого, та подолавши опір потерпілого заволоділи його майном на загальну суму 3856,10 грн.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 перебуває на розгляді суду з 2018 року та з цього часу обвинувачений перебуває під вартою. Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 неодноразово продовжувався впродовж майже 5-ти років. За найбільш суворою санкцією інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_7 може бути призначено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі Тобто вважає, що обвинувачений відбув можливе покарання. Тому вважає, що ОСОБА_7 немає сенсу переховуватися від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому відсутні ризики, на які вказує прокурор у своєму клопотанні.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

В судовому засіданні 03.09.2024 обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу, прокурор просив ухвалу суду залишити без змін. В подальшому учасники просили розглядати провадження без їх участі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, а також ОСОБА_9 за ч.3 ст. 187 КК України. В судовому засіданні 15 липня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.09.2024 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється, так як апелянт прохає обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, всупереч доводам захисника, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, інкримінованих ОСОБА_7 , зокрема вчинення тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, те, що кримінальне правопорушення вчинено із завданням тілесних ушкоджень потерпілому спеціально заготовленими предметами, за попередньою змовою групою осіб, зухвалість дій обвинуваченого, що вказує на його суспільну небезпечність, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, кількість епізодів вчинених злочинів, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершено, суд дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та на час вирішення питання не зменшилися.

Тобто, стороною захисту не наведені переконливі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо доводів захисника про тривале перебування обвинуваченого під вартою необхідно зазначити, що при продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд врахував особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особами обвинувачених, які вказують на можливість останніх вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, і тривалість перебування обвинуваченого під вартою не є самостійною підставою для скасування такого запобіжного заходу.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Більше того, дія ухвали суду про продовження обвинуваченому запобіжного заходу закінчилася 12.09.2024. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.09.2024 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 07.11.2024 включно.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4