У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську Тернопільської області

клопотанням прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, учня 3 курсу ДНЗ «Підволочиський професійний ліцей», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусових заходів виховного характеру, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 25.08.2023 року, у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 289 КК України,

встановив:

До суду звернувся прокурор Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області з клопотанням про застосування заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 .

Свої доводи мотивує тим, що 24 серпня 2023 року у проміжку часу між 21 год 30 хв та 21 год 45 хв, неповнолітній водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , що неподалік бару «Наталі», з дозволу користувача ОСОБА_8 , сів на місце водія мотоцикла «LIFAN-LF-150-2E», р.н. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, чорного кольору, який стояв на парковці біля вказаного бару. Під час перебування на місці водія мотоцикла «LIFAN-LF-150-2E» р.н. НОМЕР_1 у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом належним ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 не маючи дозволу на право керування, всупереч волі власника, а також законного користувача, незаконно заволодів мотоциклом «LIFAN-LF-150-2E», р.н. НОМЕР_1 , а саме скориставшись залишеним ОСОБА_8 , ключем в замку запалювання, запустив двигун транспортного засобу та, отримавши реальну можливість керувати мотоциклом «LIFAN-LF-150-2Е», р.н. НОМЕР_1 , вартістю 23300,00 гривень, без дозволу ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 на такі дії, розпочав рух на ньому по АДРЕСА_2 .

Надалі, 24 серпня 2023 року близько 21 год 45 хв, неповнолітній водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушуючи вимоги пунктів: 2.1 (а, б, ґ), 2.3 (г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а також вимоги, які наведенні у абзаці 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України, без застебнутого мотошолома, керував технічно справним мотоциклом «LIFAN-LF-150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2019 року випуску, чорного кольору та рухався на ньому автомобільною дорогою сполученням «Підволочиськ-Скалат» (через с. Іванівка), у напрямку від смт. Підволочиськ, Тернопільського району, Тернопільської області до м. Скалат, Тернопільського району, Тернопільської області, із швидкістю біля 80-90 км/год.

Рухаючись в межах населеного пункту с. Качанівка, Підволочиської ТГ, Тернопільського району, Тернопільської області, із швидкістю, яка перевищувала дозволену та безпечну на даній ділянці автодороги, в межах населеного пункту - с. Качанівка, водій ОСОБА_7 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної та дозволеної на даній ділянці авто дороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», І виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язували його рухатися вказаною вище ділянкою автодороги із безпечною та дозволеною швидкістю руху, тобто не більше 50 км/год і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Під час руху ділянкою автодороги сполученням «Підволочиськ-Скалат» (через с. Іванівка), в межах вул. Незалежності, с. Качанівка, із заокругленням ліворуч, із сухим асфальтобетонним покриттям, водій ОСОБА_7 не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, внаслідок чого на заокругленій ділянці автодороги допустив зміну напрямку його руху праворуч, і подальший виїзд мотоцикла «LIFAN-LF-150-2E» р.н. НОМЕР_1 на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів - праве узбіччя, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пунктів: ЇЛО (в частині визначення понять: «маневрування (маневр)», «узбіччя», І належне виконання їх вимог), 10.1, 11.14 ПДР.

Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_7 виїхавши за межі проїзної частини дороги, а саме на праве узбіччя поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив наїзд передньою правою частиною керованого мотоцикла «LIFAN-LF-150-2E», р.н. НОМЕР_1 . на неповнолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалася вказаним узбіччям у попутному до мотоцикла напрямку.

Внаслідок наїзду транспортним засобом неповнолітній пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми лівої гомілки у виді уламкового перелому нижньої третини діафізу (тіла) малогомілкової кістки, рваної рани на задній поверхні нижньої третини гомілки із дефектом шкіри і м`яких тканин, підшкірною гематомою, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості - п. п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Такі дії неповнолітнього ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

У судовому засіданні неповнолітній підтвердив факт незаконного заволодіння транспортним засобом мотоциклом LIFAN та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, що спричинило ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження. Пояснив, що в серпні 2023 року в с. Качанівка він без дозволу взяв у знайомого мотоцикл та вирішив на ньому прокататися, однак не впоравшись з керуванням наїхав на дівчину. Ствердив, що зрозумів наслідки своїх протиправних дій, про вчине шкодує, став на шлях виправлення. Потерпілій допомагав з коштами на лікування.

Законний представник неповнолітнього мати ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що сина виховує сама, разом проживають в АДРЕСА_1 , син навчається в сел. Підволочиську, успіхи в навчанні посередні, дитина активна, тому часом не могла з ним справитися у вихованні, однак він став на шлях виправлення.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив свою позицію щодо можливості застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, як про це просив прокурор у своєму клопотанні. Ствердив, що саме такий захід є достатнім для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Представник служби у справах дітей Підволочиської селищної ради ОСОБА_6 пояснила, що неповнолітній не перебуває у них на обліку, скарг на нього за місцем навчання не поступало.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подали заяви з проханням клопотання розглянути без їх участі, претензій до ОСОБА_7 не мають.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши подане клопотання, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом та порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що підтверджується дослідженими судом доказами:

Витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000183 від 25.08.2023 та №0000036 від 19.02.2024;

протоколом огляду місця події від 24 серпня 2023 року разом зі схемою місця ДТП;

протоколом огляду місця події від 26 серпня 2023 року;

свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу мотоцикла «LIFAN-LF-150-2E», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 ;

заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України;

висновком експерта №1034 від 21.11.2023 року;

висновком експерта №СЕ-19/120-23/12089-ІТ від 17.11.2023 року;

висновком експерта №СЕ-19/120-23/12075-ІТ від 22.11.2023 року;

висновком експерта №1061 від 12.01.2024 року.

Вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що знає ОСОБА_7 . В серпні 2023 року останній біля магазину «Наталі» в с. Качанівка сів на мотоцикл, який належить його батькові, та, посидівши, через кілька хвилин без дозволу завів його та поїхав в керунку АДРЕСА_3 та скоїв ДТП.

Таким чином, судом встановлено що будучи неповнолітнім на час вчинення суспільно-небезпечних діянь, що містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 289 КК України ОСОБА_7 вчинив вказані суспільно-небезпечні діяння, за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Судом встановлено що ОСОБА_7 народився 27 лютого 2008 року, тобто на час вчинення суспільно-небезпечних діянь йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього (частина 2 статті 484 КПК України).

Відповідно до статті 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Відповідно до частини 2 статті 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Статтею 105 КК України визначено, що стосовно неповнолітньої особи можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді в тому числі застереження.

Слід зазначити, що статтею 501 КПК України визначено, що за результатами розгляду клопотання суд приймає рішення про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в статті 498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, або відмовляє в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

До особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справпро застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 у віці п`ятнадцяти років вчинив суспільно небезпечні діяння, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 289 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру.

Зазначені прокурором примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 100, 371-372, 498, 501 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ст. 498 КПК України, відповідно до вимог ч. 2 ст. 97, ст. 105 КК України, у зв`язку з недосягненням ОСОБА_7 віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, учня 3 курсу ДНЗ «Підволочиський професійний ліцей», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Процесуальні витрати пов`язані із проведенням судової експертизи віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду від 29 серпня 2023 року на мотоциклом «LIFAN-LF-150-2Е», р.н. НОМЕР_1 , та повернути вказаний транспортний засіб законному володільцю ОСОБА_9 .

Копію ухвали скерувати за місцем навчання у Службу у справах дітей Підволочиської селищної ради та за місцем проживання у Службу у справах дітей Волочиської міської ради, а також до Сектору превенції Підволочиського ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Підволочиський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1