Справа № 638/8012/24
Провадження № 1-кс/638/3495/24
УХВАЛА

Іменем України

11 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором - начальником Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах кримінального провадження № 0000452 від 03 квітня 2024 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вірнопілля Ізюмського району Харківської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358 КК України

в с т а н о в и в:

04 листопада 2024 року старший слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором - начальником Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив слідчого суддю застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3, 4 ст. 358 КК України, її вина підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколом допиту представника потерпілого, протоколами оглядів, протоколом впізнання особи за фотознімками, висновком комплексної судової будівельно-технічної та вибухово-технічної експертизи, речовими доказами та іншими зібраними документами. Метою і підставами застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання, ризикам, передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , хоча раніше не судима, проте перебуваючи на свободі, усвідомлюючи, що нею скоєно особливо тяжкий злочин, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або за її межами. Крім того, незважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вилучена значна кількість документів, якими підтверджується факт причетності підозрюваної ОСОБА_4 до інкримінованих кримінальних правопорушень, однак досудове розслідування триває та на теперішній час встановлюється місцезнаходження документів, які не були вилучені та досліджені в ході слідства, до яких ОСОБА_4 можливо має доступ та може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також слідчий зазначає, що перебуваючи на волі, підозрювана буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків та на інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є організатором у вчинені злочинів, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки її донька працює державним реєстратором, має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та може спотворити інформацію, що міститься в ньому та досліджується органом досудового розслідування. Крім доньки підозрюваної, яка працює державним реєстратором, ОСОБА_4 має в органах Національної поліції України близьку особу - сина, у зв`язку з чим має стійкі та впливові соціальні зв`язки. Крім того, враховуючи обставини інкримінованих злочинів, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 виконуючи роль організатора, продовжить вчинення кримінальних правопорушень, адже 10 липня 2024 року нею сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату. Вказані обставини, на переконання слідчого, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, на переконання слідчого обрання більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобігання зазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав письмові заперечення на клопотання прокурора, в проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з наступних підстав. По-перше, слідчим не надано будь-яких доказів щодо намірів підозрюваної переховуватися від слідства та суду, тоді як підозрювана завжди брала участь в усіх слідчих діях, шо підтверджується відповідними протоколами обшуків, допиту її як свідка, допиту її як підозрюваної, врученням їй клопотання про застосування запобіжного заходу в приміщенні Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, а також особистим її прибуттям до суду 04.11.2024, незважаючи на відсутність належного виклику в судове засідання, значну віддаленість м. Ізюм від м. Харкова, перебуванням цих міст на території можливих бойових дій. По-друге, усі документи, на підставі яких ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, уже вилучені та долучені до матеріалів кримінального провадження, як речові докази, та на них накладено арешт. При цьому, будь-яких клопотань про надання дозволу на проведення обшуку в інших місцях або повторних обшуків, повторного доступу до державних реєстрів до суду не надавалось, що свідчить про необґрунтованість доводів клопотання про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. По-третє, слідчим не доведено та не надано доказів, що ОСОБА_4 буде здійснювати вплив на свідків та представника потерпілого, враховуючи, що вони уже допитані під час досудового розслідування. По-четверте, донька ОСОБА_4 ОСОБА_8 не може спотворювати та вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки таке право має виключно технічний адміністратор. З березня 2022 року доступ користувачів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для отримання інформації з нього надається технічним адміністратором цього Реєстру тільки за допомогою прикладного програмного інтерфейсу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Захисник зазначає, що донька та син ОСОБА_4 дійсно є державним службовцем та працівником Національної поліції України відповідно, проте вони мають лише права та обов`язки покладені на них чинним законодавством, серед яких стійкі впливові зв`язки відсутні. По-п`яте, будь-яких доказів щодо намірів підозрюваної продовжувати вчинення кримінальних правопорушень до клопотання не надано. У зв`язку з викладеним, захисник вважає, що існування жодного ризику слідчим не доведено, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Підозрювана ОСОБА_4 просила застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зазначила, що є пенсіонером, має хронічні хвороби. Намірів переховуватися від правоохоронних органів не має.

Захисники ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти клопотання заперечували, оскільки відсутні ризики, зазначені у клопотанні, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Підозрювана належним чином виконує та виконувала процесуальні обов`язки навіть до набуття статусу підозрюваної, прибувала до слідчого прокурора за першим викликом, надала всі необхідні матеріали, про які просив орган досудового розслідування, сприяла досудовому розслідуванню. Захисники вважали за можливе застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання з додатками, а також надані стороною захисту матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській за процесуального керівництва Ізюмської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000452 від 03 квітня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 29 жовтня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3, 4 ст. 358 КК України, вчинених за наступних обставин:

Наприкінці 2023 року - початку 2024 року, але не пізніше 08 лютого 2024 року (точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено), тобто у період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 домовились про спільне вчинення дій, спрямованих на реалізацію спільного злочинного умислу, щодо заволодіння бюджетними грошовими коштами шляхом отримання компенсації у вигляді придбання житла з використанням житлового сертифікату за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України, а саме за знищений об`єкт нерухомого майна будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей же час, перебуваючи у м. Ізюмі Харківської області (точну дату та місце в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , яка була обізнаною про порядок отримання компенсації, організували заволодіння коштами державного бюджету України, шляхом обману.

На виконання свого злочинного плану організатори ОСОБА_4 та ОСОБА_8 залучили також інших осіб, а саме: виконавця - державного реєстратора Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_9 ; пособника колишню старосту Вірнопільського старостинського округу Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області ОСОБА_10 .

За результатами вчинення умисних дій та реалізації злочину, у вище визначений період, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , використовуючи участь ОСОБА_10 у період дії воєнного стану в Україні, з корисливим мотивом організували вчинення злочину придбання права на майно шляхом обману з подальшим заволодінням коштами державного бюджету України, та виготовили у різний спосіб завідомо підроблені документи:

- свідоцтво право власності на житловий будинок і господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , датоване 16 травня 2008 року;

- технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок за адресою: АДРЕСА_3 , датований 20 січня 2008 року;

- акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, датований 01 січня 2024 року;

- звіт про проведення технічного обстеження №280224-75 від 28 лютого 2024 року.

На підставі вище викладеного, організаторами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за участі виконавця ОСОБА_9 та використовуючи участь пособника ОСОБА_10 , станом на подачу відповідних документів до Комісії, забезпечено необхідний збір матеріалів.

05 березня 2024 року у денний час доби під час засідання Комісії складено протокол №39, та у порядку денному розглянуто питання №406 про надання компенсації ОСОБА_4 за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, голова Комісії ОСОБА_11 , всупереч відсутності необхідних документів, які б підтверджували або спростовували факт знищення об`єкту нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України, наголосив, що зазначений об`єкт нерухомого майна дійсно знищений у результаті збройної агресії, що в свою чергу лягло в основу проведення голосування членами Комісії та прийняття рішення.

10 березня 2024 року розпорядженням №439 начальника Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області ОСОБА_12 затверджено рішення Комісії від 05 березня 2024 року №406, відповідно до якого ОСОБА_4 надано компенсацію за знищений об`єкт нерухомого майна у розмірі 1519398 грн. 30 коп. для фінансування придбання житла з використання житлового сертифікату.

У подальшому, 18 березня 2024 року у Реєстрі пошкодженого та знищеного майна сформовано сертифікат ДР-18.03.2024-106611, який дає право на отримання компенсації.

З метою реалізації цього права, 10 липня 2024 року, ОСОБА_4 сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату, що дало можливість групі осіб за попередньою змовою розпорядитись коштами державного бюджету України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та вибухово-технічної експертизи, встановлено, що пошкодження домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з обстрілами з невстановленого виду озброєння.

Таким чином, група осіб за попередньою змовою у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 використовуючи участь ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у період дії воєнного стану в України, реалізували вчинення злочину та отримали компенсацію у вигляді права - придбання житла з використанням житлового сертифікату за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 1519398 грн. 30 коп., чим спричинили шкоду державному бюджету України в особі Мінінфраструктури, що відповідно до п. 4 Примітки 1 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3, 4 ст. 358 КК України:

- організація вчинення, керування підготовкою та вчиненням заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах;

- організація вчинення, керування підготовкою та вчиненням виготовленням та підробленням офіційного документа з метою його використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- організація вчинення, керування підготовкою та вчиненням складання, підроблення та видачу працівником юридичної особи, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певний факт, з метою його використання, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб;

- організація вчинення, керування підготовкою та вчиненням виготовленням та підробленням офіційного документа з метою його використання, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб;

- організація вчинення, керування підготовкою та вчиненням складання, підроблення та видачу особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певний факт, з метою його використання, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб;

- організація вчинення, керування підготовкою та вчиненням використання завідомо підробленого документа.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 могла вчинити інкриміновані їй кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3, 4 ст. 358 КК України. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протоколи допиту свідків ОСОБА_13 від 20.08.2024, ОСОБА_14 від 24.08.2024, ОСОБА_15 від 24.08.2024, ОСОБА_16 від 24.08.2024, ОСОБА_17 від 24.08.2024, ОСОБА_18 від 24.08.2024, ОСОБА_11 від 06.09.2024, ОСОБА_19 від 06.09.2024, ОСОБА_20 від 06.09.2024, ОСОБА_21 від 06.09.2024, ОСОБА_22 від 06.09.2024, ОСОБА_23 від 06.09.2024, ОСОБА_24 від 10.09.2024, ОСОБА_25 від 17.09.2024, ОСОБА_26 від 17.09.2024, ОСОБА_27 від 27.09.2024, ОСОБА_28 від 30.10.2024, протоколи додаткового допиту свідка ОСОБА_19 від 10.10.2024, 17.10.2024, протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_29 від 23.10.2024, протоколи огляду місця події від 24.08.2024, від 02.09.2024, висновок експертів від 18.09.2024 № КСЕ-19/121-24/23786, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2024, протоколи допиту підозрюваних ОСОБА_10 від 01.11.2024, ОСОБА_9 від 02.11.2024, ОСОБА_8 від 02.11.2024, речові докази та інші документами та матеріали, зібрані під час досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали та обставини вчинення злочину, суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю існує пов`язаність підозрюваної з вчиненими кримінальними правопорушеннями, оскільки для стороннього спостерігача прослідковується зв`язок між описаними діями та подіями, які відбулися.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Надаючи оцінку наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявністю яких слідчий та прокурор обґрунтовують клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Зазначені висновки ЄСПЛ корелюються з положенням ст. 178 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Дослідженням даних про особу підозрюваної встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, на утриманні осіб не має, інвалідності не має, є пенсіонером за віком, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, які виконують роль стримуючого фактору щодо настання ризику переховування від правоохоронних органів та суду. За таких обставини, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватись від слідства та суду на території України або за її межами, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором поза розумним сумнівом доведено ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, на переконання суду, прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ймовірність знищення, приховання або спотворення підозрюваною речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки незважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вилучена значна кількість документів, якими підтверджується факт причетності підозрюваної ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, однак досудове розслідування триває, проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, встановлюється місцезнаходження документів, які не були вилучені та досліджені в ході слідства, до яких може мати доступ ОСОБА_4 , яка з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 на даному етапі досудового розслідування відомі адреси місця проживання та засоби зв`язку свідків, інших підозрюваних. Суд зазначає, що хоча під час досудового розслідування свідки та підозрювані вже допитані, однак статтями 23 та 224 КПК України передбачено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин, ОСОБА_4 може особисто або через інших осіб застосувати відносно свідків, інших підозрюваних фізичний чи психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує поза розумним сумнівом.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокормом не доведено наявність ризику вчинення ОСОБА_4 дій щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик прокурор обґрунтовує тим, що дочка та син підозрюваної працюють державним реєстратором та працівником поліції відповідно, а тому, використовуючи міцні соціальні зв`язки з ними, підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню. При цьому, доводи прокурора щодо зазначеного ризику ґрунтуються виключно на припущеннях, у клопотання не наведено доказів та не зазначено про обставини вчинення або наміру вчинення за допомогою доньки та сина дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Водночас, у клопотанні жодним чином не розкрито, яким саме чином особисто ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на переконання слідчого судді, прокурором не доведено наявність ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки матеріали клопотання, окрім формального посилання сторони обвинуваченням на цю обставину, не містять жодного доказу, які би підтверджували дане твердження, зокрема відомостей про притягнення у минулому ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. Суд відхиляє доводи прокурора про те, що підтвердженням цього ризику є та обставина, що 10 липня 2024 року підозрюваною сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату, оскільки вказана дія була вчинена нею в межах цього ж кримінального провадження та в межах тієї підозри, за якою ОСОБА_4 на теперішній час вирішується питання про застосування запобіжного заходу, а тому зазначена обставина не може бути доказом про наміри та можливість продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності або вчинення інших злочинів.

Таким чином, зазначені у клопотанні ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують поза розумним сумнівом і запобігти їх настанню без застосування запобіжного заходу неможливо.

При вирішенні питання про можливість доцільність застосування саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею враховано, що слідчим у клопотанні, а прокурором в судовому засіданні не доведено неможливість запобігти настанню встановленим в судовому засіданні ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, при вирішенні клопотання, слідчим суддею відповідно до ст. 178 КПК України враховано вік та стан здоров`я підозрюваної, яка є пенсіонером за віком, має стійкі проблеми зі здоров`ям, які хоча і не перешкоджають утриманню її під вартою, проте можуть негативні та незворотні наслідки для життя та здоров`я у разі взяття її під варту. При цьому, суд враховує, що за такого віку та стану здоров`я, ризик переховування підозрюваної від слідства та суду хоча і не зникає повністю, проте суттєво нівелюється у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

На переконання суду, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе повністю забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, виконання нею своїх процесуальних обов`язків та може запобігти настанню ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею розглядалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, проте встановлені в судовому засіданні ризики є настільки суттєвими, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти їх настанню та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Враховуючи існування вищезазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів; тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винною у злочинів; враховуючи дані про особу підозрюваної, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому застосовує до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням обрання запобіжного заходу, що не пов`язаний з тримання під вартою, суд вважає за необхідне покласти на підозрювану наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, представником потерпілою, іншими підозрюваними з приводу обставин вчинення інкримінованих їй злочинів; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя наголошує, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196-197, 205, 309, 372, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором - начальником Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах кримінального провадження № 0000452 від 03 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці до 10 січня 2025 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, представником потерпілою, іншими підозрюваними з приводу обставин вчинення інкримінованих їй злочинів; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13 листопада 2024 року о 10 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1