Справа № 461/7806/24
Провадження № 1-кс/461/5819/24
УХВАЛА

25.09.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисників Попів- ОСОБА_5

ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених дітьми слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно підозрюваної:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката, громадянки України, уродженки м. Дрогобич, Львівської області, із повною вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , здійснюється адвокатська діяльність, згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 912 від 26.06.2012 виданого рішенням Івано-Франківської обласної Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури.

Водночас, адвокат ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 20.09.2024 близько 12:20 год. вимагала та 24.09.2024 о 09:05 год. одержала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 2500 доларів США для себе за вплив на прийняття рішення суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_9 яка згідно з приміткою до ст. 369-2 КК України, є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 й ОСОБА_10 та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком.

Встановлено, що 22.07.2024 ОСОБА_8 звернувся до адвоката ОСОБА_4 з метою отримання правової допомоги щодо процедури розірвання шлюбу та визначення місця проживання його малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком.

Погодившись на запропоновані адвокатом ОСОБА_4 умови супроводу в процесі розірвання шлюбу, 08.08.2024 ОСОБА_8 надав останній грошові кошти в сумі 20 000 гривень, в якості оплати за юридичні послуги, а саме підготовки позовної заяви, будучи запевненим адвокатом ОСОБА_4 , що вона контролюватиме всі необхідні дії та осіб, для позитивного результату в ході розгляду позовної заяви.

12.08.2024 між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено Договір «Про надання правової допомоги», згідно п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за дорученням клієнта. Поряд з цим, у відповідності до п. 4.1 договору гонорар сплачується клієнтом на підставі рахунку представленого йому адвокатом.

В подальшому, близько 12:20 год. 20.09.2024, перебуваючи в приміщенні службового кабінету АДРЕСА_2 , адвокат ОСОБА_4 при зустрічі з ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на суддю Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_9 , висловила вимогу ОСОБА_8 про надання їй неправомірної вимоги у розмірі 2 500 доларів США, за вплив на суддю Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_9 , для вирішення питання щодо прийняття позитивного рішення про розірвання шлюбу між ним і його дружиною, та визначення місця проживання малолітньої доньки з ним.

Будучи поставленим в умови, за яких ненадання неправомірної вимоги змогло б потягнути відповідні наслідки у вигляді негативного рішення за позовною заявою, ОСОБА_8 погодився на незаконні вимоги адвоката ОСОБА_4 .

У подальшому, діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи свій умисел на отримання неправомірної вигоди до кінця адвокат ОСОБА_4 перебуваючи 24.09.2024 близько 09:05 год. у приміщенні службового кабінету № 3, що за адресою: АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 2 500 доларів США, що станом на 24.09.2024 за курсом Національного банку України становить 103 392,50 грн за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме за вплив на прийняття рішення суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_9 у цивільній справі №442/7061/24 за позовом про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 й ОСОБА_10 , та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_8 , після чого протиправну діяльність ОСОБА_4 було припинено, а предмет неправомірної вигоди вилучено.

Слідчий зазначив, що станом на день подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваної вказаний запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Підозрювана та її захисники у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Підозрювана зазначила, що отримала від ОСОБА_8 грошові кошти виключно в якості винагороди за свою роботу. Захисники вказали, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є не обґрунтованою, крім того стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначили, що у діях сторони обвинувачення вбачаються ознаки провокації до вчинення злочину. Також просили суд врахувати, що у ОСОБА_4 наявні міцні соціальні зв`язки, остання самостійно виховує двох дітей, а також має утриманні матір з інвалідністю другої групи, має постійне місце роботи та проживання. З урахуванням викладеного, просили слідчого суддю застосувати щодо підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваної та її захисників щодо поданого клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 9 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність підозрюваної до вчинення такого злочину вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

-заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 30.07.2024;

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 30.07.2024;

-протоколами допиту свідка від 01.08.2024, 16.08.2024, 09.09.2024 та 24.09.2024;

-протоколом огляду предмету (мобільного телефону ОСОБА_8 ) від 24.09.2024;

-протоколом огляду, помічення та вручення грошових коштів від 23.09.2024;

-протоколом затримання підозрюваної особи у порядку ст. 208 КПК України від 24.09.2024;

-протоколом проведення обшуку (службовий кабінет ОСОБА_4 ) від 24.09.2024 у ході якого виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди у суму 2500 доларів США, особисті кошти підозрюваної в сумі 2700 доларів США та інші документи.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваної, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваної, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

За такого, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_4 відхиляються, оскільки обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами, які об`єктивно пов`язують підозрювану із кримінальним правопорушенням, яке їй інкримінується, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у повідомленні про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

У разі здійснення кримінального провадження стосовно адвоката необхідно враховувати положення ст. 481 КПК України, відповідно до яких письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. Саме ж фактичне вручення такого повідомлення може здійснюватися прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за наявності відповідного доручення.

Слідчим суддею встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , яка є адвокатом, складене та підписане керівником Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 , тобто уповноваженою особою. Отже, ОСОБА_4 набула процесуального статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні у спосіб та за процедурою встановленою законом.

Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує максимальне покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна і це може стимулювати підозрювану до втечі. Окрім цього ОСОБА_4 здійснює свою адвокатську діяльність з 2012 року, має стійкі соціальні зв`язки, а також має можливість вільно покинути територію України, що в подальшому може перешкодити проведенню об`єктивного, швидкого та неупередженого досудового розслідування;

-ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, тому підозрювана може використовуючи свої соціальні зв`язки знищити, сховати, видозмінити або спотворити документи, що мають значення для подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження;

-ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України), свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку суду. Окрім того, ОСОБА_4 являється представником інтересів (адвокатом) ОСОБА_8 , а тому остання усвідомлюючи тяжкість покарання, яке настає у разі доведення її вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення може здійснювати тиск на ОСОБА_8 з метою змусити змінити його надані в ході проведення досудового розслідування показання, з метою в подальшому уникнення покарання.

-ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в свою чергу ОСОБА_4 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо її непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Щодо розміру запобіжного заходу у вигляді застави.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Злочин інкримінований підозрюваній передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, суд враховує те, що розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу підозрюваної, належне їй майно, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку неналежного виконання процесуальних обов`язків буде достатнім стримуючим фактором. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених особі, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Запобіжний захід у вигляді застави не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища особи (підозрюваного, обвинуваченого) та її родини, не є способом покарання, а скерована лише на забезпечення виконання покладених на таку особу обов`язків. При цьому слідчий суддя/суд має тільки переконатися, що обраний розмір застави здатний примусити таку особу виконувати обов`язки і не перешкоджати розслідуванню.

У даному конкретному випадку фактично розмір застави запропонований слідчим та прокурором ґрунтується на наявності у підозрюваної нерухомого майна та вилучених під час обшуку грошових коштів. Разом з тим, положення чинного КПК України не вказують на те, що розмір застави повинен бути визначений виходячи із наявного у підозрюваної майна, зокрема коштів та нерухомості. Такі відомості повинні бути враховані у сукупності із усіма обставинами справи. Перспектива втратити заставу у разі неявки особи на судове засідання або для проведення процесуальної чи слідчої дії повинна діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання підозрюваного чи обвинуваченого переховуватися. Виключна увага на розмірі ймовірних збитків від кримінального правопорушення або на розмірі статків підозрюваного є порушенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Саме тому суд також має ретельно оцінити спроможність особи сплатити визначений розмір застави та його обґрунтувати. Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого боку, він не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу до особи було застосовано безальтернативне ув`язнення. Сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Належного обґрунтування застосування застави понад максимальний розмір визначений КПК України, тобто того, що тут має місце виключний випадок слідчим та прокурором не наведено. Фактично прокурор та слідчий посилаються на категорію злочину, залишаючи поза увагою принцип презумпції невинуватості.

Слідчим суддею враховується, що підозрювана є адвокатом, розлучена, самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, має на утриманні матір з інвалідністю ІІ групи.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваної, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваної, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких корупційних злочинів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, достатньої для забезпечення виконання нею своїх процесуальних обов`язків, у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Крім того, у частині 5 ст. 194 КПК України закріплено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Такі обов`язки, відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Такі обов`язки обумовлюються доведеністю існування ризиків та за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для ОСОБА_4 і будуть здатними запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого,- задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., запобіжний захід у вигляді застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 25 листопада 2024 року, наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду на першу вимогу;

не відлучатися з постійного місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та іншими особами, котрі перебувають у процесуальному статусі свідка в межах зазначеного кримінального провадження;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що:

1) у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий слідчому, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

2) вона після внесення застави зобов`язана виконувати покладені на неї слідчим суддею обов`язки, невиконання яких тягне за собою звернення суми застави в дохід держави та подальшу заміну запобіжного заходу на більш суворий.

Повний текст ухвали проголошено 30 вересня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1