У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000264 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м.Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000264 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Як зазначається у клопотанні, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Слідчий зазначає про те, що 24.02.2022 збройними силами російської федерації здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

У зв`язку з чим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено і діє на даний час.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою Російської федерації, а також установлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема Резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)».

У зв`язку із військовою агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України Кабінетом Міністрів України 26.02.2022 прийнято розпорядження №188-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», яким тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 28 лютого 2022 пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю (Луганська, Харківська, Сумська, Чернігівська, Вінницька, Одеська, Миколаївська, Херсонська, Запорізька, Донецька, Дніпропетровська, Київська, Полтавська, Черкаська, Житомирська, Рівненська, Волинська області та місто Київ) за переліком згідно з додатком до розпорядження.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з Російською Федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 42 Конституції України закріплено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

09.04.2022 Постановою КМУ №426 «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації», заборонено ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з Російської Федерації.

27.09.2022 Постановою КМУ №1076 «Про заборону вивезення товарів з України на митну територію Російської Федерації», заборонено вивезення за межі митної території України товарів за зовнішньоекономічними договорами (контрактами), торговельною країною та/або країною призначення яких є Російська Федерація.

Так, у невстановленим досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вступив в злочинну змову з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спрямовану на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, при цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , достовірно усвідомлювали, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території Російської Федерації в тому числі поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним та подальше постачання продукції завдає шкоду Україні, вирішили скористатися протиправним механізмом ОСОБА_5 .

Так, 10.03.2017 в Департаменті реєстрації Харківської міської ради громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрував фізичну особу - ФОП ОСОБА_5 , основний вид діяльності якої є - «Неспеціалізована оптова торгівля».

Починаючи з березня 2017, ОСОБА_5 , будучи фізичною особою підприємцем, здійснював господарську діяльність як з підприємствами-резидентами України, а також здійснював зовнішньоекономічну діяльність з суб`єктами господарювання - нерезидентами, в тому числі з підприємствами Російської Федерації та Республіки Білорусь.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території Російської Федерації, в тому числі поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним, та подальше постачання продукції завдає шкоду Україні, маючи намір й надалі здійснювати підготовку та передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, вирішив організувати злочинний механізм поставки продукції до Російської Федерації, а також продаж такої продукції на території держави - агресора, шляхом прихованого транзиту товарів через Республіку Казахстан.

Так, ОСОБА_5 розробив механізм усунення перешкод у здійсненні допомоги державі-агресору шляхом постачання матеріальних ресурсів особами з числа громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до Російської Федерації.

У подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_5 здійснив пошук транзитного підприємства на поставку продукції осіб з числа громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до Російської Федерації та досяг попередньої змови з невстановленою досудовим розслідуванням особою - громадянином Казахстану на ім`я « ОСОБА_11 », що здійснює господарську діяльність від імені індивідуального підприємця "Байтерек" (INN 68, IE НОМЕР_1 , WEST KAZAKHSTAN REGION, АДРЕСА_1 ) (далі по тексту - «Каіржан»), який достовірно усвідомлював, що кінцевими отримувачами вказаної продукції будуть російські суб`єкти господарювання.

Так, ОСОБА_5 експортує продукцію громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до Російської Федерації, яка б мала б номінально поставлятись для потреб компанії, зареєстрованої в Республіці Казахстан, одразу після цього, за вказівкою ОСОБА_5 вказана вище компанія, мала б направляти відповідну продукцію до російських суб`єктів господарювання на території Російської Федерації.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше листопада 2023 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вступили у злочинну змову з громадянином України ОСОБА_5 з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

При цьому вищевказані особи розуміли, що здійснювати вказану діяльність вони зможуть лише у взаємодії з державою - агресором, в тому числі і шляхом сплати податків до бюджету РФ та постачання товарів на її територію, тобто свідчитиме про передачу матеріальних ресурсів та активів представникам держави-агресора. Також, вказані особи достовірно усвідомлювали, що наведені дії є незаконними та призведуть до завдання шкоди Україні.

З цією метою у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 06 листопада 2023 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи намір здійснювати допомогу державі-агресору шляхом постачання матеріальних ресурсів, в невстановлений досудовим розслідуванням час та перебуваючи у невстановленому слідством місці, досягли попередньої згоди з невстановленою досудовим розслідуванням особою на території Російської Федерації, а саме представником ИП ОСОБА_12 , ( АДРЕСА_2 ), про продаж продукції вітчизняного виробництва, а саме: шапки зимні в кількості - 291 кг., загальною вартістю 1 138 доларів США та в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, придбали вказану продукцію і в подальшому передали ОСОБА_5 з метою їх подальшого експорту.

Надалі, не пізніше 06 листопада 2023 року ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, будучи уповноваженим на укладання та підписання зовнішньоекономічних контрактів (договорів), здійснюючи організаційно-розпорядчі функції, усвідомлюючи, що постачання товарів, підготовлених та переданих йому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , до країни-агресора в умовах військового стану сприятиме її економічному розвитку та буде спрямовуватись у тому числі на розвиток військово-промислового комплексу Російської Федерації, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, почав готувати та особисто підписувати контракти, специфікації, а також інші документи щодо характеристик та постачання товару, а також безпосередньо організовувати відправку товару на адресу індивідуального підприємця "Байтерек" (INN 68, IE НОМЕР_1 , WEST KAZAKHSTAN REGION, АДРЕСА_1 , що розташований на території Республіки Казахстан.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, на виконання раніше розробленого злочинного плану передав вказану інформацію митному брокеру, який будучи необізнаним із злочинним умислом ОСОБА_5 , підготував митну декларацію №UA від 06.11.2023 та направив її до Харківської митниці, згідно з якої ФОП ОСОБА_5 експортував наступну продукцію: «шапки зимні в кількості - 291 кг.», до індивідуального підприємця "Байтерек" (Западно-Казахстанская обл. р- АДРЕСА_1 ), яке отримало вказаний вантаж в невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 17.12.2023.

З метою реалізації злочинного умислу 08.12.2023 ОСОБА_9 в месенджері - «Ватсап», повідомив ОСОБА_5 реквізити покупця відправленої ними продукції на території Російської федерації, а саме: ИП ОСОБА_12 , ( АДРЕСА_2 ).

Вказану інформацію ОСОБА_5 передав для виконання «Каіржану».

У подальшому відправлена ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продукція, а саме: «шапки зимні в кількості - 291 кг., загальною вартістю 1 138 доларів США», з Республіки Казахстан спрямована до Російської федерації, на адресу ИП ОСОБА_12 , ( АДРЕСА_2 ), яке отримало вантаж 20.01.2024.

Зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за пособництва ОСОБА_5 здійснили поставку матеріальних ресурсів до Російської Федерації на адресу ИП ОСОБА_12 , чим забезпечили його діяльність та можливість сплати податків. Крім того ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 02 лютого 2024 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, на виконання раніше розробленого злочинного плану, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи намір й надалі здійснювати допомогу державі-агресору шляхом постачання матеріальних ресурсів, в невстановлений досудовим розслідуванням час та перебуваючи у невстановленому слідством місці, досяг попередньої згоди з невстановленою досудовим розслідуванням особою на території Російської Федерації, а саме представником ИП ОСОБА_13 , (ИПН 84, г. Москва), про продаж продукції вітчизняного виробництва, а саме: шапки зимні в кількості - 135 штук, та сумки жіночі в кількості - 16 штук, загальною вартістю 1 927 доларів США, та в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, придбали вказану продукцію і в подальшому передали ОСОБА_5 з метою їх подальшого експорту.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, на виконання раніше розробленого злочинного плану передав вказану інформацію митному брокеру, який будучи необізнаним із злочинним умислом останнього, підготував митну декларацію №24UA80U5 від 02.02.2024 та направив її до Харківської митниці, згідно з якої ФОП ОСОБА_5 експортував наступну продукцію: шапки зимні в кількості - 135 штук, та сумки жіночі в кількості - 16 штук, ИП ОСОБА_13 , (ИПН 84, г. Москва), яке отримало вантаж в невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 13.03.2024.

З метою реалізації злочинного умислу 0.03.2024 ОСОБА_9 в месенджері - «Ватсап», повідомив ОСОБА_5 реквізити покупця відправленої ними продукції на території Російської федерації, а саме ИП ОСОБА_13 , (ИПН 84, г. Москва), вказану інформацію ОСОБА_5 передав для виконання «Каіржану», та ИП ОСОБА_13 , (ИПН 84, г. Москва), отримало вантаж не пізніше 13.03.2024.

Вказано, що своїми умисними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за пособництва ОСОБА_5 здійснили поставку матеріальних ресурсів до Російської Федерації на адресу ИП ОСОБА_13 , (ИПН 84, г. Москва) чим забезпечили його діяльність та можливість сплати податків.

22.08.2024 ОСОБА_9 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.08.2024 ОСОБА_9 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Слідчий зазначає, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває:

- автомобіль марки - «Volkswagen», модель - «Passat», він: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки - «Opel», модель - «Vivaro», він: НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ;

- житловий будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 31272682.

Враховуючи вищевикладене, задля запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, що належить підозрюваному ОСОБА_9 з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного, як виду покарання, у разі засудження за вчинення вказаного кримінального правопорушення, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на нерухоме майно, яке на праві власності зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 , а саме на:

- автомобіль марки - «Volkswagen», модель - «Passat», він: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки - «Opel», модель - «Vivaro», він: НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ;

- житловий будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 31272682.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив накласти арешт на вищевказане майно.

Заслухавши думку слідчого, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку виходячи з такого.

Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264 від 16.08.2023 здійснюється за підозрою за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.08.2024 ОСОБА_9 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Звертаючись до слідчого судді, слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом заборони відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним у будь-який спосіб, а саме:

- автомобіль марки - «Volkswagen», модель - «Passat», він: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки - «Opel», модель - «Vivaro», він: НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ;

- житловий будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 31272682.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, посилається на необхідність забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, санкція за вчинення якого передбачає можливість конфіскації майна.

Відповідно до доданих до матеріалів клопотання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 392155221 від 23.08.2024, обліковою карткою № від 23.03.2024, обліковою карткою №305814949 від 14.08.2024 вказане вище майно належить ОСОБА_9 .

Водночас санкція ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже у цьому випадку є достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання ОСОБА_9 , у виді конфіскації майна у разі його подальшого засудження.

У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту нерухомого майна обґрунтовано обумовлена сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації як виду покарання у випадку прийняття в подальшому відповідного рішення судом. Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником ОСОБА_9 , З накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити ці об`єкти нерухомого майна на користь третіх осіб, отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

Правовою підставою арешту майна є відповідні положення ст. 170 КПК України. Досліджені під час судового засідання матеріали дають слідчому судді підстави вважати, що заявлена слідчим мета - забезпечення конфіскації майна як виду покарання - може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею досліджені обставини, встановлені під час досудового розслідування, і встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Накладення арешту на вказане вище майно шляхом заборони ним розпоряджатися, не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права і жодним чином. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися та відчужувати майно, що за своєю сутністю є найменш обтяжливим способом арешту та не призведе до порушення конституційних прав особи, яка ним володіє.

Таке втручання держави в право на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з дотриманням мети задоволення суспільного інтересу та принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Отже таке обмеження є розумним і співмірним з огляду на завдання кримінального провадження.

Викладене вище свідчить про можливість і доцільність накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_9 , а саме: 1- автомобіль марки - «Volkswagen», модель - «Passat», він: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіль марки - «Opel», модель - «Vivaro», він: НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ; житловий будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 31272682, з точки зору наявності передбачених законом підстав.

На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених фактичних обставин, враховуючи, що до клопотання додані документи та матеріали, якими ініціатор клопотання обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , заборонивши відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним у будь-який спосіб, а саме:

- автомобіль марки - «Volkswagen», модель - «Passat», він: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки - «Opel», модель - «Vivaro», він: НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ;

- житловий будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 31272682.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1