Справа №577/1102/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1001/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми кримінальне провадження № 577/1102/24 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2024, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, оскільки рішення суду про непідсудність провадження є незаконним, ОСОБА_8 відбував покарання і на день постановлення ухвали перебував в ДУ «Конотопська виправна колонія № 130» на території Конотопського району Сумської області. Крім того, ОСОБА_8 відбув більше половини призначеного судом строку покарання, характеризується позитивно, виконував вимоги представників установи і має п`ять заохочень, відбуваючи покарання сумлінно працював, дисциплінарних стягнень відсутні, має міцні соціальні зв`язки з рідними, а отже сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

29.02.2024 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області із заявою звернувся засуджений ОСОБА_8 , в якій просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2024 клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було залишено без задоволення. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що клопотання засудженого непідсудне Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. З КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно- правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. З пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

ОСОБА_8 засуджений вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2022 за ч. 3 ст. 286, ст. 69 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керування т/з на строк 2 роки. Вирок суду набрав законної сили і звернутий до виконання.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати, серед іншого, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (2 ч. 1 ст. 537 КПК).

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно приписів ст. 86 КВК засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у колоніях, тому ОСОБА_8 з 15.08.2022 відбував покарання у ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» і станом на 04.03.2024 відбув 1 рік 6 місяців 19 днів призначеного покарання, а не відбутим залишилось 1 рік 5 місяців 11 днів обмеження волі.

05.01.2024 Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 була здійснена оптимізація діяльності ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» шляхом зміни її виду з виправного центру на виправну колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання і на день ухвалення судового рішення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» вже була відсутня, а засуджений ОСОБА_8 почав перебувати на території ДУ «Конотопська виправна колонія (№ 130)» тимчасово до переведення його до іншої установи виконання покарань.

Таким чином, Конотопський міськрайонний суд Сумської області, на юрисдикційній території якого тимчасово перебував засуджений ОСОБА_8 не є судом в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК, тобто судом в межах якого засуджений відбуває покарання, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про непідсудність поданого ОСОБА_8 клопотання про умовно-дострокове звільнення, яке має розглядатись за місцем відбування засудженим покарання, що є відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

У разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, тобто за місцем знаходження відповідного місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває відповідна установа, визначена компетентним органом, як місце відбування призначеного судом покарання.

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 411, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2024 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу на цю ухвалу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4