Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/1542/22
Провадження № 1-кп/490/194/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» серпня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, є розлученим, має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наразі відбуває покарання у місцях позбавлення волі, раніше засуджувався:

-09 березня 2009 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України до 04 років позбавлення волі; судом ухвалювалось про його звільнення від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням, з іспитовим строком в 01 рік;

-17 травня 2011 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України остаточно за сукупністю цього та попереднього вироку до 04 років 06 місяців позбавлення волі;

-28 грудня 2012 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 309, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України до 04 років 07 місяців позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які був засуджений попередніми вироками остаточно до 04 років 09 місяців позбавлення волі; був звільненим 24 липня 2014 року за амністією

-19 травня 2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України до 04 років 06 позбавлення волі;

-03 лютого 2016 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України остаточно за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які був засудженим вироком від 19 травня 2015 року до 05 років 06 місяців позбавлення волі; був звільненим 31 липня 2019 року по відбуттю строку покарання

а також

-22 січня 2024 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України до 05 років позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

І……Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Під час дії воєнного стану ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів та маючи не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості за їх вчинення, а також вчинивши 11 липня 2023 року крадіжку, за вчинення якої наразі є засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2024 року, вчинив злочини проти власності за таких обставин.

1. 21 серпня 2023 року близько 20:30 години він, перебуваючи біля розташованої за адресою: АДРЕСА_1 станції технічного обслуговування, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив розташований біля цієї будівлі спортивний велосипед чорно-зеленого кольору марки «BENETTI VERO» вартістю 5.650 грн. (приблизно 4,2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян у 2023 році), що належить ОСОБА_9 .

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи вилучене у такий спосіб майно, зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду у загальному розмірі 5.650 грн.

2. 12 вересня 2023 року в період часу з 14:00 до 16:00 години він же, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив розташований біля воріт цього будинку миючий інструмент «KARCHER K2 CAR» вартістю 3.044,5 грн. (приблизно 2,3 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян у 2023 році), що належить ОСОБА_10 .

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи вилучене у такий спосіб майно, зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду у загальному розмірі 3.044 грн. 50 коп.

3. 22 вересня 2023 року близько 11 години 35 хвилин він же, знаходячись поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку воріт проник на територію подвір`я цього домоволодіння, де таємно заволодів належною ОСОБА_11 бензиновою мотокосою «Forte БМК-2553М» вартістю 2.850 грн. (приблизно 2,1 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян у 2023 році).

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи вилучене у такий спосіб майно, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду у загальному розмірі 2.850 грн.

ІІ……Окрім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин

1. 30 січня 2022 року приблизно о 14:00 години він з метою викрадення чужого майна через незачинену хвіртку домоволодіння та незачинені дерев`яні двері таємно проник до будинку, розташованого за адресою:

АДРЕСА_4 . 30 січня 2022 року приблизно о 18:00 години він же з метою викрадення чужого майна через незачинену хвіртку домоволодіння та незачинені дерев`яні двері таємно проник до будинку, розташованого за адресою:

АДРЕСА_5 . 08 вересня 2023 року близько 13 години 30 хвилин він же з метою викрадення чужого майна через незачинене праве пасажирське вікно таємно проник до салону автомобіля марки «Газель» /державний номер НОМЕР_1 /

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

1. Дії обвинуваченого по епізодам від 21 серпня 2023 року, 12 вересня 2023 року та 22 вересня 2023 року слід кваліфікувати за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

2. Дії обвинуваченого по решті епізодів слід кваліфікувати за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України як незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважала вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведеною.

В той же час звернула увагу на ту обставину, що частина з злочинів, що вказані в обвинувальному акті, на теперішній час є декріміналізованою.

Спираючись про таке, просила призначити йому покарання за злочини, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, в межах санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, а за сукупністю таких злочинів на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Окрім того, просила визнати ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю цих злочинів та злочину, за вчинення якого той є засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2024 року шляхом часткового складання призначених покарань.

2. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Просив призначити йому остаточне покарання за всі вчинені ним злочини у вигляді позбавлення волі строком на 05 років 04 місяці.

Захисник у суді позицію обвинуваченого підтримав, вказуючи, що запропоноване обвинуваченим покарання є справедливим, а також необхідним та достатнім для перевиховання обвинуваченого та запобігання вчиненню ним злочинів в подальшому.

3. Потерпілі у судові засідання не з`явились; про час та місце розгляду справи вони сповіщались належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Враховуючи, що в цьому випадку за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд на підставі статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України розглянув справу за відсутності потерпілих.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Щодо обставин вчинення крадіжок.

І......Час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушень, які є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, а також винуватість ОСОБА_4 у їх вчиненні підтверджується таким чином.

1. Як зазначалось вище, обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин під час судового засідання визнав та у суді підтвердив, що дійсно у вказані вище час, у вказаних вище місцях та у вказаний вище спосіб викрав вказане вище майно, що є для нього чужим.

2. Враховуючи, що показання обвинуваченого щодо фактичних обставин та змісту вчинених ним дій узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, обставини, за яких ОСОБА_4 протиправно заволодів чужим майном 21 серпня 2024 року, а також 12 та 22 вересня 2023 року - суд вважає доведеними.

ІІ……Вартість майна, що було протиправно отриманим обвинуваченим, підтверджується таким чином.

1. З висновку експерта № СЕ-19/115-23/11888 ТВ від 29 серпня 2023 року вбачається, що ринкова вартість спортивного велосипеду чорно-зеленого кольору марки «BENETTI VERO» становить 5.650 грн.

2. З висновку експерта № СЕ-19/115-23/13262 ТВ від 25 вересня 2023 року вбачається, що ринкова вартість миючого інструменту «KARCHER K2 CAR» становить 3.044 грн. 50 коп..

3. З висновку експерта № СЕ-19/115-23/13866 ТВ від 10 жовтня 2023 року вбачається, що ринкова вартість бензинової мотокоси «Forte БМК-2553М» становить 2.850 грн.

Підстави для сумніву у достовірності згаданих висновків експертів є відсутніми, оскільки:

?кожен з них був наданим у встановленому станом на момент проведення експертизи законом порядку, а саме - на виконання постанов слідчих;

?перед дачею кожного з них відповідний експерт був попередженим про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку, за ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України, про що містяться позначки у кожному висновку;

?компетенція будь-кого з експертів сумнівів в сторін кримінального провадження не викликає;

?про особисту зацікавленість будь-кого з експертів сторони кримінального провадження, зокрема - захист - не посилаються; відомості про наявність такої зацікавленості в матеріалах кримінального провадження відсутні.

З урахуванням наведених доказів встановлену вироком суду вартість викраденого ОСОБА_4 майна суд вважає доведеною.

ІІІ……Наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, як «повторність» вчинення злочинів доводить таке.

1. З залученої до матеріалів кримінального провадження довідки ІЦ № 75 -13092023/48001 від 13 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:

-09 березня 2009 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-28 грудня 2012 року Центральним районним судом міста Миколаєва зокрема, за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-19 травня 2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-03 лютого 2016 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України

вказані судимості наразі не є ані знятими, ані погашеними у встановленому законом порядку.

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2024 року вбачається, що 11 липня 2023 року ОСОБА_4 вчинив крадіжку; строк давності його притягнення до кримінальної відповідальності за її вчинення станом на 22 серпня 2023 року не сплинув.

З урахуванням наведеного вину ОСОБА_4 у вчиненні крадіжок за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Щодо обставин незаконного проникнення до житла та іншого володіння.

1. Як зазначалось вище, обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин під час судового засідання визнав та у суді підтвердив, що дійсно у вказаний вище час проникал до вказаних вище приміщень з метою вилучення там чужого майна.

2. Враховуючи, що показання обвинуваченого щодо фактичних обставин та змісту вчинених ним дій узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

З урахуванням наведеного вину ОСОБА_4 у незаконному проникнення до чужого житла та іншого володіння за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

Норми права

А......Вирішуючи питання про можливість зміни висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

І......Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

/частина 1/

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

/частина 2/

До того ж, відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

1. Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к зробив такий висновок про застосування норм права

Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

3. Європейський Суд з Прав Людини у своєму рішенні у справі "Ростовцев проти України" /заява № 2728/16/ зазначив, що

вжите у частині 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України поняття «обставини» … розповсюджувалося лише на фактичні обставини справи та не включало в себе їхню кримінально-правову кваліфікацію.

/пункт 34/

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 756/5578/15-к підтвердила, що таке тлумачення відповідає вимогам національного законодавства та сталої судової практики.

ІІ......Далі суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 3 статті 374 Кримінального Процесуального Кодексу України вироку суду, окрім іншого, має містити у собі: «формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення».

2. У частині 1 статті 91 цього Кодексу визначено, що

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема:

1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3. Верховний Суд України у своїй Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 виснував, що обвинувачення складається з трьох складових - фабули обвинувачення /тобто - виклад фактичних обставин вчиненого злочину/ яка є фактичною моделлю вчиненого злочину, а також - юридичного формулювання: формули /тобто - правової кваліфікації/ та формулювання обвинувачення /тобто - формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України/, яке є правовою моделлю злочину, вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. При цьому наведені обвинуваченні фактичні дані в своїй сукупності мають вичерпно визначати кожен з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, має надати можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

ІІІ......Далі, відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

/частина 1/

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

/частина 3/

Б......Наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики доводять таке.

1. Приписи частини 3 статті 349 Кримінального Кодексу України визначають лише та виключно порядок встановлення певних обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення в такому порядку не перешкоджає зміні обвинувачення в частині, що не стосується встановлених у такому порядку обставин (зокрема в частині оцінки злочинної поведінки, кваліфікації злочину тощо).

2. Самі обставини, що встановлюються судом під час розгляду кримінального провадження обмежуються тими, що становлять елементи складу злочину, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

3. «Зміною обвинувачення» у юридичному сенсі є такі зміни його фабули (тобто - фактичної моделі), що призводять до зміни елементів складу кримінального правопорушення, що, в свою чергу, тягне зміну у формулюванні вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, а за такого - його правової кваліфікації.

В……З урахуванням наведених приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає, що у цій справі органи досудового розслідування неодноразово кваліфікували дії ОСОБА_4 за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

З цього приводу суд відзначає таке.

І......Правила кваліфікації двох або більше діянь є визначеними таким чином

1. Відповідно до частини 1 статті 32 Кримінального Кодексу України

Повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

2. Відповідно до статті 33 Кримінального Кодексу України

Сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

/частина 1/

При сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

/частина 2/

3. У Постанові № 7 від 04 червня 2010 року Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, і рецидив злочинів та їх правові наслідки наголошується на такому:

За змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони, зокрема, передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК

/пункт 3/

Передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

/пункт 7/

ІІ......З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає, що діяння, що передбачені однією частиною однієї статті Кримінального Кодексу України, не утворюють сукупності, з огляду на що підстави для окремої кваліфікації будь-якого з них є відсутніми.

Наведене доводить, що в цьому випадку усі дії ОСОБА_4 щодо таємного заволодіння чужим майном слід кваліфікувати за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України однократно із застосуванням усіх кваліфікуючих ознак його дій та кваліфікуючої ознаки "вчинені повторно".

ІІІ......Виключення з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення посилань про повторну кваліфікацію його дій за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, не потягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

Навпаки, внаслідок такої кваліфікації його становище покращиться, адже тягне за собою призначення покарання за один злочин, але не за сукупність злочинів.

IV…...Суд також відзначає, що внаслідок такої зміни обвинувачення фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину порівняно з викладеними в обвинуваченні не змінюються та судом його діям не надається нових кваліфікуючих ознак.

Отже, така зміна обвинувачення не матиме наслідком вихід за межі висунутого обвинувачення або ж визнаних сторонами фактичних обставин кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне під час ухвалення цього вироку повторні посилання про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України з висунутого йому обвинувачення виключити.

Г……Далі, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, висуваючи ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, окрім наведених вище, зазначили й такі епізоди злочинної діяльності.

1. 16.08.2023 приблизно о 11:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, він проходив повз магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , де звернув увагу на «пластикову ємність для душу 130л.», яка знаходилась біля вказаного магазину та в цей час у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення цього майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії будуть непомітні для оточуючих, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу викрав вищевказану пластикову ємність, яку в подальшому утримуючи при собі, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись нею на власний розсуд, чим спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1847,21 гривень.

2. 19.08.2023 близько 02.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, він же, перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_7 , у якому також проживає його брат ОСОБА_4 , зайшов до кімнати останнього та скориставшись тим, що ОСОБА_4 спав, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належний йому мобільний телефон марки «Redmi 9A» 32 GB, чорного кольору IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 , який в подальшому утримуючи при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 2483, 33 гривень.

3. 16.09.2023 близько 16:00 год., більш точного часу у ході розслідування встановити не надалось можливим, він перебував поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , де побачив біля паркану будинку на вулиці велосипед «Avanti-pirate 16» зелено-чорного кольору, і у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, їх карність, усвідомлюючи що його дії є непомітними для оточуючих, ОСОБА_4 , викрав велосипед «Avanti-pirate 16» зелено-чорного кольору.

В подальшому, ОСОБА_4 утримуючи при собі вищевказаний велосипед «Avanti-pirate 16» зелено-чорного кольору з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму 2475,00 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят п`ять гривень).

І......Аналізуючи висунуте ОСОБА_4 обвинувачення в цій частині, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального Кодексу України

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Частина 1 статті 185 Кримінального Кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за

Таємне викрадення чужого майна (крадіжку)

Частина 4 статті 185 Кримінального Кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за

Таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену … в умовах воєнного … стану

3. Стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 1449-VI від 04 червня 2009 року, що діяла на момент вчинення злочину обвинуваченим/ передбачала адміністративну відповідальність за вчинення крадіжки майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким у статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення були внесені зміни.

Відповідно до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 3886-ІХ від 09 серпня 2024 року адміністративна відповідальність за вчинення крадіжки настає у разі, якщо вартість її предмету /викраденого майна/ на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4. Відповідно до пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України

Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України

сума податкової соціальної пільги встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатної особи встановлювався у сумі 2.684 грн.

5. Відповідно до частини 3 статті 4792 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

ІІ......Аналізуючи наведені приписи діючого законодавства у їх сукупності, суд відзначає таке.

1. Склад злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України є особливо кваліфікованим по відношенню до складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

2. Частина 1 статті 185 Кримінального Кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

При цьому стаття 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення також встановлює відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

Отже, має місце конкуренція цих норм.

3. Поза розумним сумнівом, статтею 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлений привілейований склад крадіжки.

За загальним правилом кваліфікації правопорушень дії особи слід кваліфікувати лише за нормою, яка передбачає привілейований склад кримінального правопорушення.

Отже, за наявності ознак дрібної крадіжки дії особи слід кваліфікувати лише за статтею 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення та виснувати, що склад злочину, передбаченого статтею 185 Кримінального Кодексу України в діях такої особи відсутній.

4. Далі, відповідно до приписів статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 1449-VI від 04 червня 2009 року/ дрібною вважалась крадіжка майна. вартість якого не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до приписів статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року/ дрібною вважається крадіжка майна. вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року відбулась декриміналізація крадіжок майна на суму від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто закон, що встановлював кримінальну відповідальність за крадіжку в таких розмірах, втратив чинність.

5. Відповідно до процитованих вище приписів частини 1 статті 5 Кримінального Кодексу України таке означає, що наразі кримінальна відповідальність за вчинення крадіжок на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян виключається.

ІІІ……З огляду на такі приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Станом на 2023 рік вартість майна, крадіжка якого утворює склад кримінального правопорушення, має перевищувати 2.684 гривні.

2. Вартість же майна, про викрадання якого ОСОБА_4 16 серпня 2023 року, 19 серпня 2023 року, 8 вересня 2023 року та 16 вересня 2023 року йдеться в обвинувальному акті, цієї суми не досягає.

3. Вийти за межі висунутого обвинувачення, зокрема, в частині вартості викраденого майна, суд в силу процитованих вище приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України не вправі.

Наведене у сукупності доводить, що описані в обвинувальному акті дії, вчинені ОСОБА_4 16 та 19 серпня 2023 року а також 16 вересня 2023 року є такими, що на теперішній час складу злочину не утворюють.

IV……Далі суд відзначає таке.

1. Діюче кримінально-процесуальне законодавство не містить спеціальних правил, що визначають дії суду у разі, якщо в зв`язку із втратою чинності закону, який встановлював кримінальну відповідальність, ознаки злочинних втрачають лише деякі діяння з тих, що утворюють множинність злочинів, та які /діяння/ не мають самостійної кваліфікації.

Процитовані ж вище приписи частини 3 статті 4792 Кримінального Процесуального Кодексу України стосуються лише випадків, коли ознаки злочину втрачає діяння, яке само по собі підлягає кримінально-правовій оцінці.

Отже, у такому випадку суду слід керуватись загальними правилами.

2. Виходячи з цього та процитованих вище приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд відзначає, що втрата вказаними в обвинувальному акті діями ОСОБА_4 16 та 19 серпня 2023 року, а також 08 та 16 вересня 2024 року ознак кримінально-караних означає, що вказівки автора обвинувального акту про такі дії наразі не мають кримінально-правового значення.

За такого ці вказівки з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити, як зайві.

Ґ……Далі, органами досудового розслідування та публічне обвинувачення ОСОБА_4 звинувачений у вчиненні злочинів за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 30.01.2022 приблизно о 14.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_14 перебував біля будинку АДРЕСА_8 . В цей час в останнього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи таємно, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку та вхідні дерев`яні двері, проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 , пройшов до кімнати домоволодіння де з тумби здійснив крадіжку мобільних телефонів марок: «Fly DS103D», вартістю 62,50 грн., «Sumsung SGH-E350E», вартістю 78,34 грн., «Nomi 1177М», вартістю 53,75 грн., «Vartex D514», вартістю 250 грн. Крім того, на столі у вказаній кімнаті ОСОБА_4 побачив гаманець та викрав його.

…

Доводячи до завершення свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник,розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальних збитків на загальну суму 449,59 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 30.01.2022 приблизно о 18.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_14 перебував біля будинку АДРЕСА_8 . В цей час в останнього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи таємно, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку та вхідні дерев`яні двері, проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 , де зі столу, що розташований в кухні вищевказаного домоволодіння здійснив крадіжку магнітофону марки «Daewoo XM-111Е», вартістю 399, 75 грн. Одразу після цього, ОСОБА_4 з коридору вищевказаного домоволодіння викрав електричний центробіжний насос марки «Ultra JЕТ 100A», вартістю 1255, 00 грн.

Доводячи до завершення свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 1654, 75 гривень.

Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Стосовно цього обвинувачення суд відзначає таке.

І......Аналізуючи висунуте ОСОБА_4 обвинувачення в цій частині, суд враховує таке.

1. Частина 3 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за

Таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло…

Санкція частини 3 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 03 до 06 років.

2. Враховує суд також наведені вище приписи частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Суд також враховує приписи частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, якою встановлена кримінальна відповідальність, зокрема, за

Незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи…

Санкція частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді

-штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

-виправних робіт - на строк до двох років

-обмеженням волі - на строк до трьох років.

3. Враховує суд також наведені вище приписи частини 1 статті 5 Кримінального Кодексу України, статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України.

4. Також суд враховує, що відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатної особи встановлювався у сумі 2.481 грн.

5. Враховує суд також процитовані вище приписи частини 3 статті 4792 Кримінального Процесуального Кодексу України.

ІІ......Аналізуючи наведені приписи діючого законодавства у їх сукупності, суд відзначає таке.

1. Перш за все, суд відзначає, що склад злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, є особливо кваліфікованим по відношенню до складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

2. Далі суд відзначає, що злочин, передбачений частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України є складним (складеним), адже складається з двох злочинних діянь:

-проникнення у житло;

-таємного протиправного вилучення майна

кожне з яких, якщо розглядати їх відокремлено (ізольовано), є єдиним самостійним злочином (передбаченим у статтях 162 та 185 Кримінального Кодексу України відповідно), але внаслідок їх органічної єдності утворюють один одиничний злочин, який охоплюється ознаками однієї частини однієї статті цього Кодексу.

3. Далі, суд нагадує, що, як доведено вище:

-стаття 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення є привілейованою нормою по відношенні до статті 185 Кримінального Кодексу України;

-у зв`язку з внесенням змін до статті 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення кримінальна відповідальність за крадіжку майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян наразі виключається.

ІІІ……З огляду на такі приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Станом на 2022 рік вартість майна, крадіжка якого утворює склад кримінального правопорушення, має перевищувати 2.481 гривну.

Вартість же майна, про викрадання якого ОСОБА_4 30 січня 2022 року, йдеться в обвинувальному акті, навіть у загальному розмірі цієї суми не досягає.

Вийти за межі висунутого обвинувачення, зокрема, в частині вартості викраденого майна, суд в силу процитованих вище приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України не вправі.

Наведене у сукупності доводить, що описані в обвинувальному акті дії ОСОБА_4 щодо викрадення майна 30 січня 2022 року на теперішній час складу злочину не утворюють.

2. Далі, суд нагадує, що, як зазначалось вище, інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, є складеним, адже складається з двох злочинних діянь:

проникнення у житло (будучи розглянутим ізольовано, це діяння утворює склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України);

викрадення майна (будучи розглянутим ізольовано, це діяння утворює склад злочину, передбаченого частиною 1 (або 2) статті 185 Кримінального Кодексу України)

При цьому суд відзначає, що ані буква, ані дух закону не вказують про те, що декриміналізація одного з діянь, що утворюють складений злочин, тягне за собою декриміналізацію й інших діянь, що утворюють цей же складений злочин.

IV……Далі суд відзначає таке.

1. Діюче кримінально-процесуальне законодавство не містить спеціальних правил, що визначають дії суду у разі, якщо в зв`язку із втратою чинності закону, який встановлював кримінальну відповідальність, ознаки злочинних втрачають лише одні з діянь, що утворюють складений злочин.

Процитовані ж вище приписи частини 3 статті 4792 Кримінального Процесуального Кодексу України стосуються лише випадків, коли ознаки злочину втрачає діяння, яке само по собі підлягає кримінально-правовій оцінці.

Отже, у такому випадку суду слід керуватись загальними правилами.

2. Виходячи з цього та процитованих вище приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд відзначає, що втрата вказаними в обвинувальному акті діями ОСОБА_4 щодо самого по собі протиправного вилучення майна 30 січня 2022 року ознак кримінально-караних означає, що вказівки автора обвинувального акту про такі дії наразі не мають кримінально-правового значення.

За такого ці вказівки з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити, як зайві.

3. Вказані ж автором обвинувального акту дії, що містять ознаки іншого злочинного діяння, що утворює складений злочин, передбачений частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України (проникнення у житло) слід кваліфікувати окремо за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

4. При цьому суд відзначає таке.

4.1. Така зміна обвинувачення не виходе з межі висунутого обвинувачення та не тягне за собою будь-якої зміни фактичних обставин, що викладені в обвинувальному акті та визнані захистом.

4.2. Така зміна обвинувачення стосується лише зміни кваліфікації дій обвинуваченого, що викладені в обвинувальному акті та самим обвинуваченим визнані.

4.3. Така зміна обвинувачення не тягне погіршення становища ОСОБА_4 , адже має наслідком перекваліфікацію його дій 30 січня 2022 року за законом, який передбачає менш суворе покарання.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне під час ухвалення цього вироку з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення посилання про таємне вилучення ним майна ОСОБА_15 виключити, а його дії щодо проникнення до її житла кваліфікувати окремо за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

Д……Органами досудового розслідування та публічне обвинувачення ОСОБА_4 звинувачений у вчиненні злочину за таких обставин.

08.09.2023 близько 13 год. 30 хв., він перебував поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_9 , де побачив припаркований навпроти вищевказаного домоволодіння автомобіль марки «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , з незачиненим правим пасажирським вікном, в якому знаходилась поясна сумка темно сірого кольору належна потерпілому ОСОБА_16 , та в цей час у останнього виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з метою власного незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, скориставшись тим, що його злочинні дії були не помітні для оточуючих, ОСОБА_4 через незачинене праве пасажирське вікно, проник до салону вищевказаного автомобілю, звідки викрав поясну сумку належну потерпілому ОСОБА_16 . Під час огляду вказаної сумки, ОСОБА_4 побачив, що там знаходиться мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 9А» вартістю 1233,33 гривень, та документи на ім`я потерпілого, а саме: посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_16 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_16 , талон на скутер «FADA», посвідчення батьків багатодітної сім`ї серія НОМЕР_5 видане на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_16 матеріальні збитки на суму 1233,33 грн. (одна тисяча двісті тридцять три гривні тридцять три копійки).

Виходячи зі змісту наданого суду обвинувального акту від 30 жовтня 2023 року, ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані:

?за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану;

?за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

Стосовно цього обвинувачення суд відзначає таке.

І......Аналізуючи висунуте ОСОБА_4 обвинувачення в цій частині, суд враховує процитовані вище приписи:

-частини 1 статті 5 Кримінального Кодексу України;

-частин 1, 3, 4 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України;

-статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

-підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України.

-статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»;

-частини 3 статті 4792 Кримінального Процесуального Кодексу України.

ІІ......Аналізуючи наведені приписи діючого законодавства у їх сукупності, суд відзначає таке.

1. Склад злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, є особливо кваліфікованим по відношенню до складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

3. Далі, суд нагадує, що, як доведено вище:

-стаття 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення є привілейованою нормою по відношенні до статті 185 Кримінального Кодексу України;

-у зв`язку з внесенням змін до статті 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення кримінальна відповідальність за крадіжку майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян наразі виключається.

ІІІ……З огляду на такі приписи діючого законодавства та наведені вище результати їх аналізу суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Злочин, вчинений ОСОБА_4 08 вересня 2023 року, є складним (складеним), адже складається з двох злочинних діянь:

проникнення у приміщення (будучи розглянутим ізольовано, це діяння містить склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України);

-таємного протиправного вилучення майна (будучи розглянутим ізольовано, це діяння містить склад злочину, передбаченого /в умовах цього кримінального провадження/ частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України)

кожне з яких, якщо розглядати їх відокремлено (ізольовано), є єдиним самостійним злочином (передбаченим у статтях 162 та 185 Кримінального Кодексу України відповідно), але внаслідок їх органічної єдності утворюють один одиничний злочин, який охоплюється ознаками однієї частини однієї статті цього Кодексу.

2. Станом на 2023 рік вартість майна, крадіжка якого утворює склад кримінального правопорушення, має перевищувати 2.684 гривні.

Вартість же майна, про викрадання якого ОСОБА_4 08 вересня 2023 року, йдеться в обвинувальному акті, цієї суми не досягає.

Вийти за межі висунутого обвинувачення, зокрема, в частині вартості викраденого майна, суд в силу процитованих вище приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України не вправі.

Наведене у сукупності доводить, що описані в обвинувальному акті дії ОСОБА_4 щодо викрадення майна 08 вересня 2023 року на теперішній час складу злочину не містять.

2. Далі, суд нагадує, що, як зазначалось вище, що ані буква, ані дух закону не вказують про те, що декриміналізація одного з діянь, що утворює складений злочин, тягне за собою декриміналізацію й інших діянь, що утворюють цей же складений злочин.

IV……Далі суд відзначає таке.

1. Втрата вказаними в обвинувальному акті діями ОСОБА_4 щодо самого по собі протиправного вилучення майна 08 вересня 2023 року ознак кримінально-караних означає, що вказівки автора обвинувального акту про такі дії наразі не мають кримінально-правового значення.

За такого ці вказівки з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити, як зайві.

2. Вказані ж автором обвинувального акту дії, що містять ознаки іншого злочинного діяння, що утворювали складений злочин (проникнення у житло) слід кваліфікувати окремо за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

3. При цьому суд відзначає таке.

3.1. Така зміна обвинувачення не виходе з межі висунутого обвинувачення та не тягне за собою будь-якої зміни фактичних обставин, що викладені в обвинувальному акті та визнані захистом.

3.2. Така зміна обвинувачення стосується лише зміни кваліфікації дій обвинуваченого, що викладені в обвинувальному акті та самим обвинуваченим визнані.

3.3. Вирішуючи питання про те, чи не матиме наслідком така зміна обвинувачення погіршення становища ОСОБА_4 , суд враховує таке.

(а) В обставинах цього кримінального провадження зміна обвинувачення вироком суду тягне зменшення обсягу обвинувачення, адже у кінцевому рахунку є наслідком виключення частини діянь з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення.

(б) Далі, така зміна обвинувачення тягне зменшення кількості епізодів злочинної діяльності ОСОБА_4 , що природно, призводить до зменшення ступеню суспільної небезпеки як самого діяння, кваліфікованого за цією нормою, так й особи винного.

Таке, в свою чергу, за законом тягне зменшення покарання, що має бути призначеним ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

(в) Суд також звертає увагу на ту обставину, що внаслідок зміни обвинувачення в цьому випадку виникає сукупність злочинів.

Проте водночас суд відзначає, що суспільна небезпека злочину, який отримує окрему кваліфікацію, є істотно меншою за суспільну небезпеку стверджуваного в обвинувальному акті злочину, навіть як епізоду злочинної діяльності

За такого внаслідок зміни обвинувачення суспільна небезпека множинності злочину є меншою порівняно з тою, яка вказана в обвинувальному акті.

Таке, в свою чергу, за законом тягне зменшення покарання, що має бути призначеним ОСОБА_4 за вчинення усіх злочинів, що є предметом розгляду в межах цієї кримінальної справи.

(г) Відзначає суд й таке.

В умовах цього кримінального провадження злочин, що відокремлюється з числа тих, що отримують кваліфікацію за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, не є єдиним, що отримує кваліфікацію за статтею 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

За такого цей злочин як під час кваліфікації дій ОСОБА_4 , так й під час призначення йому покарання не буде врахованим окремо.

За такого внаслідок відокремлення цього злочину становище ОСОБА_4 не погіршиться.

Отже, зміна кваліфікації дій ОСОБА_4 вироком суду не потягне погіршення його становища.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне під час ухвалення цього вироку з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення посилання про таємне вилучення ним майна ОСОБА_16 виключити, а його дії щодо проникнення до його володіння кваліфікувати окремо за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

Е……Насамкінець суд відзначає таке.

1. Як доведено вище, в обставинах цього кримінального провадження дії ОСОБА_4 щодо проникнення до житла ОСОБА_15 , а також щодо проникнення до володіння ОСОБА_16 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

При цьому враховуючи, що усі ці дії є передбаченими однією частиною однієї статті Кримінального Кодексу України, дії ОСОБА_4 щодо їх вчинення слід одноразово кваліфікувати за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

Мотиви визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

А......Вирішуючи питання про можливість виправдання ОСОБА_4 за частиною обвинувачення, суд виходе з процитованих вище приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

І......Зокрема, суд враховує процитовані вище:

1)приписи статті 8, частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України;

2)приписи частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"

3)настанови, що містяться у процитованій вище Постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к

4)дороговкази, що містяться у процитованому вище рішенні Європейського Суду з Прав Людини у справі "Ростовцев проти України" /заява № 2728/16/ та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 756/5578/15-к

ІІ......Наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики доводять таке.

1. Суд повторює, що приписи частини 3 статті 349 Кримінального Кодексу України визначають лише та виключно порядок встановлення певних обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення у такому порядку не перешкоджає самостійній оцінці судом встановлених у такому порядку обставин (зокрема в частині оцінки поведінки обвинуваченого, кваліфікації злочину тощо).

2. У разі дослідження доказів у порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального Кодексу України суд не пов`язаний з кримінально-правовою оцінкою дій обвинуваченого у встановлених у такий спосіб обставинах, що була надана таким діям сторонами кримінального провадження.

Б......З огляду на ці норми діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

І……Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченим ОСОБА_4 звинувачений у вчиненні злочинів за таких обставин.

1. Він, будучи раніше засудженим за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 30.01.2022 приблизно о 14.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_14 перебував біля будинку АДРЕСА_8 . В цей час в останнього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи таємно, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку та вхідні дерев`яні двері, проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 , пройшов до кімнати домоволодіння де з тумби здійснив крадіжку мобільних телефонів … Крім того, на столі у вказаній кімнаті ОСОБА_4 … викрав … гаманець...

Доводячи до завершення свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник,розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальних збитків на загальну суму 449,59 гривень.

Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 357, частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України.

ІІ……Стосовно цих посилань органів досудового розслідування та публічного обвинувачення суд відзначає таке.

Щодо складів злочинів, передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України

1. Частина 1 статті 357 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність, зокрема, за

Викрадення … офіційних документів

2. Частина 3 статті 357 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність, зокрема, за

Незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом…

3. Верховний Суд України неодноразово виснував, що

при відсутності у особи прямого умислу на незаконне заволодіння документами (офіційними чи іншими важливими особистими документами) у разі викрадення нею чужого майна, зокрема, сумки, в якій знаходились ці документи, вчинене слід кваліфікувати тільки як злочин проти власності.

/див., окрім іншого, Постанову Верховного Суду України від 20 червня 2011 року у справі № 5-8кс11/

Зіставлення ознак встановленого судом діяння ОСОБА_4 з передбаченими у цих нормах.

1. В обвинувальному акті зазначено, та захистом визнано, що ОСОБА_18 проник до кімнати будинку АДРЕСА_10 з метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна /але не документів/; документи викрав разом з майном, що перебувало у кімнаті, зокрема разом з гаманцем, у якому вони знаходились.

При цьому відповідно до приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України вийти за межі висунутого обвинувачення суд не вправі.

2. Далі, суд відзначає, що вказані в обвинувальному акті та визнані захистом обставини, відповідно до дороговказів, що містяться у наведених вище настановах судової практики, доводять, що прямий умисел на викрадення документів, наявність якого є обов`язковим елементом складів злочинів, передбачених частинами 1 та 3 статті 357 Кримінального Кодексу України, в діях ОСОБА_4 відсутній.

Відповідно до наведених вище дороговказів за такого дії ОСОБА_4 за наявності до того підстав слід кваліфікувати лише, як посягання на власність; підстави кваліфікувати його дії ще й за відповідними частинами статті 357 Кримінального Кодексу України є відсутніми.

Висновки суду.

1. Наведене у сукупності не дозволяють не прийти до висновку про те, що вчинене ОСОБА_4 діяння кримінальним законом не визнається злочином, передбаченим частиною 1 статті 357 або - частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України. Таке, в свою чергу, означає, що склад злочинів, передбачених цими статтями, в діях ОСОБА_4 є відсутнім.

2. Суд також наголошує на тому, що в цьому випадку висновки суду про відсутність складу злочинів в діях ОСОБА_4 стосуються лише самої по собі кваліфікації його дій; вони не є результатом та не мають наслідком жодну зміну фактичних обставин кримінального провадження, що вказані в обвинувальному акті та визнані обвинуваченим.

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 284, абзацу 2 частини 1 статті 373 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України ОСОБА_4 слід визнати невинуватим та виправдати.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого

І……Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд, керуючись частиною 2 статті враховує визнання ним своєї винуватості та сприяння у досудовому розслідуванні та судовому розгляді цього кримінального провадження.

ІІ……Захист пропонує визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його щире каяття.

Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.

1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

При цьому у Постанові від 10 червня 2020 року у справі № 149/1596/15-к Верховний Суд колегією суддів третьої Судової палати Касаційного Кримінального Суд зазначив таке.

засуджений під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції категорично заперечував доведеність вчинення інкримінованого йому злочину, а також у процесі подання первинної апеляційної скарги просив вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю складу злочину, а вже після скасування Верховним Судом ухвали апеляційного суду та повторного апеляційного розгляду змінив свої вимоги. З огляду на викладене рішення апеляційного суду про врахування як пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття є сумнівним.

2. З огляду на ці дороговкази суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. В цьому випадку, як зазначено вище, обвинувачений дійсно сприяв у досудовому розслідуванні та судовому розгляді кримінального провадження.

2.2. Суд також відзначає, що обвинувачений під час досудового розслідування дійсно вказав місця перебування майна, за викрадення якого засуджується цим вироком.

2.4. В той же час, в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений продовжував вчиняти крадіжки навіть під час здійснення відносно нього кримінальних проваджень щодо здійснення інших крадіжок; свою діяльність щодо вчинення крадіжок припинив лише в зв`язку з його затриманням, що само по собі не є сумісним з каяттям.

2.5. До того ж, жалю з приводу вчиненого він не висловлював.

Отже, щире каяття в діях ОСОБА_4 є відсутнім, його ставлення до скоєного повною мірою охоплюється визнанням своєї вини та активним сприянням у досудовому розслідуванні та судовому розгляді кримінального провадження.

.

ІІ……Інших обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

І……З залученої до матеріалів кримінального провадження довідки ІЦ № 75-13092023/48001 від 13 вересня 2023 року, вбачається, що він 28 грудня 2012 року засуджувався Центральним районним судом міста Миколаєва, зокрема, за частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 309 Кримінального Кодексу України, наразі судимості за вчинення цих злочинів не є ані знятими, ані погашеними у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України ця обставина, як рецидив злочинів, може бути врахованою судом, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про те, чи має ця обставина враховуватись, як така, що обтяжує покарання, в обставинах цього кримінального провадження, суд враховує таке.

1. Матеріали кримінального провадження доводять, що в обставинах цього кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив 9 таємних вилучень чужого майна (6 з яких наразі не є кримінально-караними).

2. До того ж, у залученій до матеріалів кримінального провадження довідки № 4899, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» 17 жовтня 2023 року відзначається, що обвинувачений був учасником програми замісної терапії з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності»

Наведене у сукупності не може бути поясненим інакше, ніж тим, що обвинувачений вчиняє крадіжки на тлі його активної участі у незаконному обігу та споживанні наркотичних засобів.

Таке, в свою чергу, доводить, що факт попереднього вчинення ним злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів призвів до підвищення суспільної небезпеки його особи, а також істотно вплинув на вчинення ним крадіжок.

З огляду на таке суд вважає, що під час призначення покарання ОСОБА_4 факт попереднього вчинення ним злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин слід врахувати, як обставину, що обтяжує його покарання.

ІІ……Далі, в обставинах цього кримінального провадження судом встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово вчиняв злочинні діяння, кожне з яких утворює склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

При цьому диспозиція статті 162 Кримінального Кодексу України такої кваліфікуючої ознаки, як «повторність» не передбачає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України за такого повторність злочинів, може бути врахованою судом, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про те, чи має ця обставина враховуватись, як така, що обтяжує покарання, в обставинах цього кримінального провадження, суд враховує таке.

В цьому випадку неодноразове проникнення обвинуваченого до житла є пов`язаним з його іншими діями щодо неодноразового вилучення чужого майна.

Та кількість вчинених обвинуваченим дій та періодичність їх вчинення свідчать про систематичність злочинної поведінки обвинуваченого. Таке, природно, підвищує суспільну небезпеку особи обвинуваченого.

З огляду на таке суд вважає, що під час призначення ОСОБА_4 покарання за порушення недоторканості чужого володіння повторність таких порушень необхідно враховувати, як обставину, що обтяжує його покарання.

ІІІ……Про інші обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, сторони не посилаються; матеріали кримінального провадження відомостей про наявність таких обставин не містять.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості кожного з вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

Стосовно ступеню тяжкості кожного з скоєних злочинів.

І……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, суд враховує таке.

1. Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального Кодексу України це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

2. Далі суд враховує, що дії, передбачені частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, в усіх випадках обвинуваченим вчинялись з корисливою метою.

Таке певною мірою підвищує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд враховує таке.

1. Відповідно до приписів частини 5 статті 12 Кримінального Кодексу України цей злочин є віднесеним до тяжких.

2. При цьому суд враховує, що, запроваджуючи Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищену кримінальну відповідальність за крадіжки в період військового стану, законодавець виходив з того, що у цей період громадяни зокрема - в матеріальному плані стають особливо вразливими1; захист цивільного населення в умовах повномасштабного військового вторгнення армії російської федерації на територію України й становив загальну мету прийняття згаданого закону.

Та з огляду на таке суд констатує, що вчинені обвинуваченим злочини, є саме такими, на запобігання та справедливе покарання за вчинення яких є направлене запровадження підвищеної кримінальної відповідальності за крадіжки під час дії воєнного стану.

2. В той же час суд відзначає, що у згаданій пояснювальній записці особливо наголошується на тому, що

«В Україні триває запекла війна у зв`язку з нападом Російської Федерації. … На превеликий жаль, військові дії агресора в багатьох випадках спрямовані на мирне населення, об`єкти цивільної інфраструктури, що породжує страх за своє життя та здоров`я, змушує людей полишати свої домівки та майно. Нерідко такі обставини використовуються зловмисниками з метою фактично безперешкодного заволодіння цим майном шляхом проникнення до квартир, житлових будинків…»2

При цьому дії щодо розкрадання майна з залишених з огляду на бойові дії житла, приміщень або сховищ є нічим іншим, як «мародерством» (у широкому сенсі цього терміну), запобігання якому становить спеціальну мету законодавця при запровадженні Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищеної кримінальної відповідальності за крадіжки в період військового стану

З огляду на таке суд відзначає, що дій щодо «мародерства» (в широкому сенсі цього терміну) ОСОБА_4 не вчиняв.

3. Далі суд враховує, що усі вчинені ОСОБА_4 під час дії воєнного стану крадіжки, окрім кваліфікуючої ознаки, передбаченої самою по собі частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, має й додаткові кваліфікуючи ознаки, а саме «вчинена повторно» та «поєднана з проникненням у сховище».

Таке додатково збільшує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

Стосовно особи винного.

1. Як неодноразово зазначалось вище, ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджувався.

1.1. Так, як зазначалось вище, на момент вчинення злочинів, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він має п`ять не знятих судимостей. Проте, ця обставина під час оцінки його особи окремо не враховується, адже враховується як обставина, що обтяжує його покарання.

1.2. В той же час суд враховує, що ОСОБА_4 провів у місцях позбавлення волі загалом 07 років 04 місяці 19 днів.

1.3. З огляду на останню обставину суд відзначає, що обвинувачений, навіть після того. як до нього були застосовані істотні заходи кримінально-правової репресії, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив низку злочинів.

2. Далі суд враховує, що за місцем проживання негативної характеристики ОСОБА_4 не має.

3. Враховує суд й ту обставину, що, як зазначалось вище, у залученій до матеріалів кримінального провадження довідки № 4899, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» 17 жовтня 2023 року відзначається, що обвинувачений був учасником програми замісної терапії з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності»

Наведене у сукупності доводить, що злочини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є природним проявом свідомо обраного обвинуваченим способу життя.

Таке, в свою чергу, свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.

Призначення покарання за кожен з вчинених обвинуваченим злочинів.

Призначення покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

І……Відповідно до санкції частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, за вчинення цього злочину може бути призначене покарання у вигляді:

-штрафу у сумі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-виправних робіт на строк до 02 років;

-обмеження волі - на строк до 03 років

ІІ……Вирішуючи питання про вид та міру основного покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_4 , суд враховує таке.

1. В цьому випадку, як доведено вище, наявні:

-одна обставина, що підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення;

-дві обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого.

2. Суд враховує також доведену вище підвищену суспільну небезпеку його особи, а також - те, що, як доведено вище, каяття із приводу вчиненого в його діях відсутнє.

3. Враховує суд також, що в цьому випадку є наявними дві обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме визнання ним своєї винуватості та сприяння ним у судовому розгляді кримінального провадження.

Проте, оскільки, як доведено вище, каяття в діях обвинуваченого є відсутнім, ці обставини, навіть у їх сукупності, не здатні ані істотно знизити суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину, ані істотно знизити ступінь суспільної небезпеки його особи.

З огляду на таке, суд вважає, що за вчинення цього злочину обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі у розмірі, що є ближчим до максимального з передбачених законом, тобто - строком на 02 роки.

Призначення покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Відповідно до санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, за вчинення цього злочину може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

ІІ……Вирішуючи питання про вид та розмір основного покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_4 , суд враховує таке.

1. В цьому випадку, як доведено вище, наявні:

-дві обставини, що підвищують ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення;

-одна обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого.

2. Суд враховує також доведену вище підвищену суспільну небезпеку його особи, а також - те, що, як доведено вище, каяття із приводу вчиненого в його діях відсутнє.

3. Враховує суд також, що в цьому випадку є наявними дві обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме визнання ним своєї винуватості та сприяння ним у судовому розгляді кримінального провадження.

Проте, оскільки, як доведено вище, каяття в діях обвинуваченого є відсутнім, ці обставини, навіть у їх сукупності, не здатні ані істотно знизити суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину, ані істотно знизити ступінь суспільної небезпеки його особи.

З огляду на таке, суд вважає, що за вчинення цього злочину обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі у розмірі, що є ближчим до максимального з передбачених законом, тобто - строком на 07 років.

Призначення покарання за сукупність злочинів, що є предметом цього кримінального провадження.

А......Призначаючи ОСОБА_4 остаточне покарання, суд виходить з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

1. Відповідно до статті 70 Кримінального Кодексу України

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань

/частина 1/

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі

/частина 2/

...

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

/частина 4/

2. Відповідно до приписів, що містяться у пункті 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання"

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

3. Верховний Суд Об`єднаною Палатою Касаційного Кримінального Суду у Постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 зазначив таке:

призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, має ряд особливостей, з урахуванням яких, загальний алгоритм призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК передбачає такі елементи: 1) одержання точних даних про покарання, призначене особі попереднім вироком/попередніми вироками та у разі відбуття призначеного покарання, точного визначення його відбутої частини; 2) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку, а якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то призначення покарання за кожен злочин окремо; 3) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів; 4) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених попереднім та новим вироками;? ? 5) зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попереднім вироком/попередніми вироками, якщо таке зарахування можливе.

Б......Наведені норми права та дороговкази, що містяться у настановах судової практики, доводять, що в обставинах цього кримінального провадження остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначеним за таким алгоритмом:

2)визначення переліку кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, та покарань, що підлягають врахуванню;

3)визначення принципу, який підлягає застосуванню для призначення остаточного покарання;

4)визначення результатів застосування обраного принципу.

В……Враховуючи таке, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зауважує на такому.

І……Як неодноразово зазначалось вище, в цьому випадку до складу сукупності кримінальних правопорушень входять кримінальні правопорушення, передбачені:

частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України;

частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

ІІ……Далі, вирішуючи питання про принцип з передбачених у частині 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, що має бути застосованим при призначенні ОСОБА_4 за сукупність злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, суд, керуючись наведеними вище дороговказами, що містяться у 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України, враховує таке.

1. В цьому випадку до складу сукупності входять два злочини.

2. Далі, поза розумним сумнівом, усі ці злочини є проявом одного й того ж явища свідомо обраного обвинуваченим способу життя.

3. Далі суд відзначає таке.

3.1. В обставинах цього кримінального провадження склад кримінального правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України охоплює усі прояви цього способу життя, а саме протиправне вилучення чужого майна, проникнення у житло (сховище), повторність вчинення злочинних діянь а також їх вчинення, не зважаючи на воєнний стан.

Що ж стосується кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, то його склад охоплює лише окремий елемент цього явища проникнення у чуже житло (сховище).

3.2. З огляду на таке суд відзначає, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України обвинуваченому цим вироком призначається покарання, яке є необхідним та достатнім для запобігання вчиненню ОСОБА_4 та іншими особами нових злочинів, отже притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за це правопорушення здатне нейтралізувати усі прояви способу його життя.

За такого це покарання є достатнім й для нейтралізації окремих проявив цього явища, зокрема передбачених у частині 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

З огляду на таке, суд вважає, що за сукупністю злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_4 слід призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням наведеного, за сукупністю злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 років.

Призначення остаточно покарання.

І......Після вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_4 був засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2024 року.

ІІ.......Відповідно до процитованих вище приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу за такого йому слід призначити остаточне покарання із застосування принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Вирішуючи питання про те, який з цих принципів слід застосувати в цьому випадку, суд виходе з процитованих вище приписів, що містяться у пункті 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" та настанов, що містяться у процитованій вище Постанові Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17

ІІІ……Враховуючи таке, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зауважує на такому.

1. Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2024 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення ще одного злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кодексу України.

2. Вирішуючи питання, який з принципів слід застосувати в умовах цього кримінального провадження, суд враховує таке.

2.1. Поза розумним сумнівом, злочин, за вчинення якого ОСОБА_4 є засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва, є проявом того ж явища, що й злочини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

2.2. Далі, як зазначалось вище, в межах цього кримінального провадження за вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, цим вироком обвинуваченому призначається покарання, яке є необхідним та достатнім для нейтралізації усіх проявів цього явища.

2.3. До того ж, вироком Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_4 засуджений за вчинення лише одного злочину; в межах цього кримінального провадження ж він засуджується за вчинення 07 злочинних появів.

З огляду на таке, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже, ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 років.

Порядок застосування покарання.

1. Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

2. При цьому відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_4 цим вироком за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком період з 22 лютого 2024 року до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку 01 день відбутого покарання за 01 день позбавлення волі.

3. До того ж, на підставі частини 5 статті 75 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання обвинуваченим слід зарахувати раніше не врахований період його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, а саме - період з моменту його затримання (з 22 вересня 2023 року) до 21 лютого 2024 року - з розрахунку 01 день попереднього ув`язнення за 01 день позбавлення волі.

Спростування позиції захисту.

Обвинувачений вважав, що за наслідками розгляду цього кримінального провадження, з огляду на визнання ним своєї винуватості, йому мало бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років 04 місяці.

Захисник вважав, що це покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Стосовно цих посилань захисту суд відзначає таке.

1. Прогнозовано, ця позиція базується на нормах статті 691 Кримінального Кодексу України, відповідно до яких

За наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Проте, ця норма не може бути застосованою в обставинах цього кримінального провадження, адже в цьому випадку, як доведено вище, є наявними дві обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого.

2. Захист посилається про те, ніби запропоноване ним покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Проте, на обставини, здатні спростувати ті, на яких ґрунтується висновок суду про необхідність призначення більш суворого покарання (вони наведені вище), захист не посилається.

Отже, посилання захисту, що аналізуються, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Вирішення питання про долю речових доказів.

1. Речовий доказ у справі велосипед чорно-зеленого кольору марки «BENETTI VERO» - як предмет кримінального правопорушення на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_9 .

2. Речовий доказ у справі миючий інструмент «KARCHER K2 CAR» - як предмет кримінального правопорушення на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_10 .

3. Речовий доказ у справі - бензинову мотокосу «Forte БМК-2553М» - як предмет кримінального правопорушення на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_11 .

4. Речові докази у справі:

-мобільний телефон марки Samsung SGH-E350E;

-мобільний телефон марки Nomi моделі і177М;

-мобільний телефон марки VERTEX D514;

-мобільний телефон марки FLY DS103D

як предмети, що зберегли сліди кримінального правопорушення та були вилученими без відома їх власника на підставі пункту 1 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх власнику ОСОБА_15 .

5. Речовий доказ у справі пластикову ємність для душу ємністю 130 л. - як предмет, що не містить слідів кримінального правопорушення на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_12 .

6. Речовий доказ у справі мобільний телефон Redmi моделі 9А /imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 - як предмет, що не містить слідів кримінального правопорушення на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх власнику ОСОБА_4 .

7. Речовий доказ у справі:

-мобільний телефон Xiaomi Redmi 9A /imei1: НОМЕР_6 ; imei2: НОМЕР_7 ;

-посвідчення водія на ім`я ОСОБА_16 ;

-паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_16 ;

-талон на скутер FADA;

-посвідчення батьків багатодітної сім`ї серії НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ;

-стартовий паке ВОДАФОН

- як предмети, що зберегли сліди кримінального правопорушення та були вилученими без відома їх власника на підставі пункту 1 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх власнику ОСОБА_16 .

8. Речовий доказ у справі велосипед марки Avanti-pirate RA-019 - як предмет, що не містить слідів кримінального правопорушення на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_13 .

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 вересня 2023 року ОСОБА_19 накладений арешт на належний ОСОБА_16 мобільний телефон Xiaomi Redmi 9A /imei1: НОМЕР_6 ; imei2: НОМЕР_7 .

Наразі розгляд кримінального провадження завершений; судом ухвалюється про повернення згаданого мобільного телефону власнику. Отже, наразі потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження є відсутньою.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин арешт, накладений на це майно, слід скасувати.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_20 накладений арешт на належний ОСОБА_13 велосипед марки Avanti-pirate RA-019.

Наразі розгляд кримінального провадження завершений; судом ухвалюється про повернення згаданого велоспеда власнику. Отже, наразі потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження є відсутньою.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин арешт, накладений на це майно, слід скасувати.

3. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_21 від 25 вересня 2023 року відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Але наразі цей запобіжний захід не застосовується.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експерта Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центра МВС України було витрачено 18.994,32 грн.

Відповідно до статті 124 КПК України ці витрати слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_14 .

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального Кодексу України.

Виправдати ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального Кодексу України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України.

Виправдати ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Призначити ОСОБА_22 покарання:

?за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 07 років;

?за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України - у вигляді обмеження волі строком на 02 роки.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_22 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 років.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочину, за вчинення якого ОСОБА_4 є засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2024 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_22 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 /сім/ років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного цим вироком, покарання, частково відбуте за попереднім вироком період з 22 лютого 2024 року до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку 01 день відбутого покарання за 01 день позбавлення волі.

На підставі частини 5 статті 75 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, період його попереднього ув`язнення період з 22 вересня 2023 року до 21 лютого 2024 року - з розрахунку 01 день попереднього ув`язнення за 01 день позбавлення волі.

Речовий доказ у справі велосипед чорно-зеленого кольору марки «BENETTI VERO» - повернути ОСОБА_9 .

Речовий доказ у справі миючий інструмент «KARCHER K2 CAR» - повернути ОСОБА_10 .

Речовий доказ у справі - бензинову мотокосу «Forte БМК-2553М» - повернути ОСОБА_11 .

Речові докази у справі:

-мобільний телефон марки Samsung SGH-E350E;

-мобільний телефон марки Nomi моделі і177М;

-мобільний телефон марки VERTEX D514;

-мобільний телефон марки FLY DS103D

- повернути ОСОБА_15 .

Речовий доказ у справі пластикову ємність для душу ємністю 130 л. - повернути ОСОБА_12 .

Речовий доказ у справі мобільний телефон Redmi моделі 9А /imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ у справі:

-мобільний телефон Xiaomi Redmi 9A /imei1: НОМЕР_6 ; imei2: НОМЕР_7 ;

-посвідчення водія на ім`я ОСОБА_16 ;

-паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_16 ;

-талон на скутер FADA;

-посвідчення батьків багатодітної сім`ї серії НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ;

-стартовий паке ВОДАФОН

- повернути ОСОБА_16 .

Речовий доказ у справі велосипед марки Avanti-pirate RA-019 - повернути ОСОБА_13 .

Арешт, накладений ухвалою від 18 вересня 2023 року слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_19 на належний ОСОБА_16 мобільний телефон Xiaomi Redmi 9A /imei1: НОМЕР_6 ; imei2: НОМЕР_7 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою від 10 жовтня 2023 року слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_20 на належний ОСОБА_13 велосипед марки Avanti-pirate RA-019 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 18.994 грн. 32 коп. на відшкодування витрат на проведення експертизи експертами Миколаївського НДЕКЦ при МВС України.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_23 =

19.08.2024

1 - пояснювальна записка до проекту закону № 2117-ІХ/ https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1243626

2 - пояснювальна записка до проекту закону № 2117-ІХ / https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1243626/