Справа № 953/4878/24
н/п 1-кс/953/7221/24
"02" жовтня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
01 жовтня 2024 року о 14.26 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання прокурора ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню, в якому він просить накласти арешт на майно підозрюваного громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення заборони на відчуження та розпорядження майном, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи профіль « ОСОБА_6 » (ідентифікатор « ОСОБА_7 ») у мобільному додатку «Telegram», будучи учасником групи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) під окремими публікаціями даних груп розмістила, в тому числі повторно, власні коментарі у яких згідно з висновком експерта Сумського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/119-24/2732-ЛД від 12.03.2024 містяться виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України.
За результатом розміщення ОСОБА_4 даних коментарів у вищевказаній групі мобільного додатку «Telegram», вони стали доступними для ознайомлення необмеженому колу осіб.
Крім того, отримано інформацію щодо функціонування у мобільному додатку «Telegram» групи « ОСОБА_8 » у якій поширюється матеріал антидержавного спрямування, що адмініструється невстановленим представником іноземної держави російської федерації.
Так, о 10 год. 54 хв. 08.12.2023 у групі «Свободный Харьков» адміністратором розміщено публікацію зміст якої, крім іншого, складав інформацію щодо нанесення збройними формуваннями російської федерації ракетного удару по одному з цехів ДП «Завод ім. В.О. Малишева».
Після чого, ОСОБА_4 о 13 год. 13 хв. 08.12.2023 за результатом ознайомлення із даною інформацією, будучи обізнаною, що ДП «Завод ім. В.О. Малишева» є державним оборонним підприємством, яке спеціалізується на виготовленні танків та іншої бронетехніки, що в умовах запровадженого воєнного стану має стратегічне значення для підтримання обороноздатності України, а також володіючи достовірною інформацією про розташування цехів, які використовуються у виробничій діяльності даного державного підприємства, усвідомлюючи, що група « ОСОБА_8 » адмініструється окремим представником іноземної держави російської федерації з огляду на наявне інформаційне наповнення даного ресурсу, розмістила під даною публікацією власний коментар про недосягнення мети ракетного обстрілу збройних формувань рф та необхідність нанесення повторного вогневого ураження по окремим цехам даного державного підприємства з метою порушення його нормального функціонування.
06.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
23.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.
Відповідно до відомостей, які містяться у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належать квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з рішенням Харківської міської ради №12/15 від 20.11.2015 «Про перейменування об`єктів топоніміки м. Харкова» встановлено факт зміни назви вулиці «Соколова» на « ОСОБА_9 ».
Санкція злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , як основний додатковий альтернативний вид покарання передбачає застосування конфіскації майна.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно підозрюваного ОСОБА_5 у органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт з метою недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна підозрюваного, яке може підлягати конфіскації відповідно санкції злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.
У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, на адресу суду надав заяву, в якій просить розглянути клопотання за своєї відсутності, та підтримав його в повному обсязі.
Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 як власник майна та треті особи у судове засідання не викликались на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
06.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.
23.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України
Згідно витягу №392348125 від 26.08.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно: квартира; загальною площею 37,8 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 794349.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
26.09.2024 о 14:56 год. стороною обвинувачення подано до суду клопотання про арешт майна , яке ухвалою слідчого судді від 26.09.2024 повернуто прокурору та встановлено строк в 72 год з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків. Вказану копію ухвали отримано слідчим 30.09.2024 о 17:00 год. Після усунення недоліків прокурором 01.10.2024 о 14:26 год. подано клопотання про арешт майна.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Як зазначено вище, 23.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України.
Санкція ч.2 ст. 436-2 КК України передбачає обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.
Санкція ч.3 ст. 436-2 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на відчуження майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя зауважує, що відповідно до позиції, викладеної в постанові Касаційного кримінального суду від 09.04.2020 у справі №676/2199/19 (провадження №515641км19) арешт накладається на майно, що належить на праві спільної сумісної власності, без виділення їх часток, оскільки поділ такого майна не проводився. Касаційний суд зазначив, що приймаючи таке рішення суд в кримінальному провадженні, вирішив спір про право власності на майно, поділив його з виділенням часток, що є неприпустимим. До того ж, суд залишив поза увагою вимоги ч. 12 ст. 100 КПК України, якими передбачено, що спір про належність речей вирішується в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що вчинено злочини, накладання арешту на майно підозрюваного, забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкції ч.ч. 2,3 ст. 436-2 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, належного підозрюваному, відповідає завданням кримінального провадження.
У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів інших можливих власника/власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не будуть занадто обтяжливими для них з огляду на обставини справи.
Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавлення таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_5 завданням кримінального провадження.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на квартиру, загальною площею 37,8 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 794349), що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1