печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2024 у справі № 757/25112/24-к на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; та за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням доповнень зазначає, що арешт на належні йому об`єкти нерухомого майна накладено необґрунтовано, оскільки вони не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що належні йому об`єкти нерухомого майна не відповідають ознакам, передбаченим п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Учасники судового провадження до початку судового засідання подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Власник майна ОСОБА_3 вимоги клопотання з урахуванням доповнень підтримав та просив задовольнити. Окремо зазначив, що арешт, накладений на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 вже скасовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2024 у справі № 757/41832/24-к.

Прокурор ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання відмовити, з урахуванням мотивів, викладених у запереченнях прокурора ОСОБА_5 .

У своїх запереченнях прокурор ОСОБА_5 посилаючись на наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ст. 219 та ч. 3 ст. 209 КК України, санкціями яких передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, зазначив, що арешт на об`єкти нерухомого майнаОСОБА_3 накладено обґрунтовано. Крім того, зазначив про необхідність забезпечення збереження нерухомого майна ОСОБА_3 , як близького родича підозрюваного ОСОБА_6 в якості речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

Вивчивши клопотання власника майна, заперечення прокурора, дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються їх доводи та заперечення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000862, у якому 13.09.2024 в тому числі ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ст. 219 та ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Санкціями ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 та ст. 255 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Постановами старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 17.05.2024 та 22.05.2024 об`єкти нерухомого майна належні в тому числі ОСОБА_3 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2024 у справі № 757/25112/24-к накладено арешт як на речові докази на об`єкти нерухомого майна належні в тому числі ОСОБА_3 , а саме розташовані за адресою:

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2024 задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки вказане майновідповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Визнання речовими доказами зазначених об`єктів нерухомого майнавідповідає положенням ч. 1 ст. 98 КПК України, адже з наданих прокурором матеріалів вбачається наявність сукупних підстав вважати, що воно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що достатніх доказів в його обґрунтування не надано, а представлені прокурором документи кримінального провадження в своїй сукупності доводять обґрунтованість накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Посилання власника майна, що належні йому об`єкти нерухомого майна не відповідають ознакам, передбаченим п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України є неспроможними, адже арешт накладено на його майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що не передбачає доказування на даному етапі досудового розслідування відповідних ознак.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини того, що досудове розслідування триває, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, а заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, чи в його застосування відпала потреба, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 92, 98, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_8