Дата документу 28.08.2024Справа № 554/6881/24
Провадження № 1-кс/554/8834/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань, ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначав, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000293 від 22.05.2024.

Під час досудового розслідування, 01.07.2024 в порядку передбаченому ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківська область, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді прожекториста зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної батареї управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», повідомлено про підозру у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.02.2024 №50, солдата ОСОБА_5 , з 19.02.2024 призначено на посаду прожекториста зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної батареї управління військової частини НОМЕР_1 та з 19.02.2024 виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2024 №56, солдата ОСОБА_5 , призначеного на посаду прожекториста зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної батареї управління військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2024 №58, солдат ОСОБА_5 , вважається таким, що самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 з 25.02.2024 та 25.02.2024 останній знятий з усіх видів забезпечення.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

08.11.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді водія-електрика зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної батареї управління військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників 24.02.2024, приблизно о 22 год. 30 хв., самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 та перебував поза її межами, при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , умисно, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами з 24.02.2024, понад три доби, до моменту письмового оголошення про підозру.

01.07.2024, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України направлено до військової частини НОМЕР_1 та направлено до останнього відомого місця проживання ОСОБА_5 .

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

Протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 26.06.2024;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.06.2024;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.06.2024;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.06.2024;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.06.2024;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.06.2024;

Актом проведення службового розслідування;

Витягом з наказу №150 від 04.03.2024;

Витягом з наказу №50 від 19.02.2024;

Витягом з наказу №56 від 23.02.2024;

Витягом з наказу №58 від 25.02.2024;

Наказом №91 від 02.05.2024.

Відповідями на запити слідчого, у порядку ст. 93 КПК України, отриманими з військової частини НОМЕР_1 .

Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Аналізуючи поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до наступних висновків:

1. Так, ОСОБА_5 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку чим, у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_5 може тиснути та впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується протоколами допитів свідків.

Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків та інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, існує ризик здійснення тиску на вказаних осіб з боку підозрюваного.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

3. Підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім цього, вказані ризики, встановлені судом та 10.02.2023 слідчим суддею Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_13 , обрано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02.08.2024 та продовжено строк його дії до 12.05 години 04.09.2024.

27.08.2024 отримано висновок судово-психіатричного експерта №453 за результатами проведеної експертизи із підозрюваним ОСОБА_5 .

Згідно вказаного висновку підозрюваний ОСОБА_5 , в період часу з 24.02.2024 по 04.07.2024 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного маячного (шизофреноподібного) розладу, галюцинаторно-параноїдний синдром і страждає ним на даний час. Наявне у ОСОБА_5 хронічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час.

Окрім цього, ОСОБА_5 за своїм психічним станом на даний час потребує застосування примусових заходів медичного характеру пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в клопотанні та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник, а також законний представник не заперечували щодо задоволення клопотання.

Дослідивши письмові докази, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно до вимог ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно до вимог ч.2 ст.503 КПК України визначено, що якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сімї з обовязковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

01.07.2024, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України направлено до військової частини НОМЕР_1 та направлено до останнього відомого місця проживання ОСОБА_5 .

10.02.2023 слідчим суддею Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_13 , обрано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02.08.2024 та продовжено строк його дії до 12.05 години 04.09.2024.

27.08.2024 отримано висновок судово-психіатричного експерта №453 за результатами проведеної експертизи із підозрюваним ОСОБА_5 .

Згідно вказаного висновку підозрюваний ОСОБА_5 , в період часу з 24.02.2024 по 04.07.2024 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного маячного (шизофреноподібного) розладу, галюцинаторно-параноїдний синдром і страждає ним на даний час. Наявне у ОСОБА_5 хронічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час.

Ст. 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч 5. ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Враховуючи, що ОСОБА_5 на даний час страждає на психічний розлад у вигляді органічного маячного (шизофреноподібного) розладу, галюцинаторно-параноїдний синдром та підпадає під дію ч. 2 ст. 19 та ч. 4 ст. 94 КК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 із тримання під вартою на поміщення його до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», розташованого за адресою: м. Полтава вул. Медична, 1.

Керуючись ст.ст. 184, 200, 508, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань, ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківська область, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку а саме до відділення з посиленим наглядом Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», що за адресою: м. Полтава, вул. Медична, 1, в межах строку досудового розслідування, до 12:05 години 04.09.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1