Провадження № 1-кс/202/5241/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 05.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 05.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його участі в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглянуто за відсутності особи, у володінні якої знаходиться майно, оскільки на переконання слідчого судді це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З клопотання вбачається, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 05.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, за попередньою змовою групою осіб, шахрайським шляхом, із використанням підроблених правоустановчих документів, заволоділи правом власності на майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Механізм заволодінням правом власності на вказану квартиру полягав наступним чином.

ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , а також з невстановленою особою, з метою особистого збагачення, заволоділи правом власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі підробленого договору дарування від 26.03.1998 року, відповідно якого право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла та не мала близьких родичів.

Разом з тим встановлено, що 26.06.2020 року з метою приховування злочинної діяльності, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 а також невстановленою особою, яка використовуючи підроблений паспорт громадянина України та РНОКПП на ім`я ОСОБА_6 , у заздалегідь визначений час, прибули за адресою: АДРЕСА_2 , з метою укладання договору іпотеки.

Надалі, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , на підставі наданих документів склав та посвідчив договір іпотеки між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відповідно якого ОСОБА_6 отримав грошові кошти (іпотеку) в розмірі 300.000 грн., які повинен повернути 03.07.2020 року.

Надалі, 03.07.2020 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 склав та посвідчив договір про задоволення вимог іпотеко держателя, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відповідно якого право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , переходить до ОСОБА_5 .

Надалі, 22.09.2020 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , склад та посвідчив договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 22.09.2020 ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постановою слідчого об`єкт нерухомого майна, квартира АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 05.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Зважаючи наведені обставини, які було встановлено в ході досудового розслідування, враховуючи що спірна квартира наразі є речовим доказом у кримінальному провадженні, для її збереження як речового доказу, з метою запобігання можливості подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено об`єктивну необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до переконання, що в клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 05.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборонивши власнику або будь яким іншим особам відчуження та розпорядження квартирою, в тому числі її перетворення (переобладнання) з метою забезпечення збереження квартири як речового доказу у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1