Провадження № 11-сс/4823/436/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 22 листопада 2024 року включно. Заборонено ОСОБА_8 залишати місце свого проживання в АДРЕСА_1 , у період доби з 21:00 год до 06:00 год. Покладено на ОСОБА_8 додаткові обов`язки: 1) прибувати до слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого фактичного проживання; 3) не відлучатися за межі с. Курінь Ніжинського району Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження; 4) утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначив, що беручи до уваги особу ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця роботи, його процесуальну поведінку після кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та за недоведеності існування одного з ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання вказаного ризику буде достатнім застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.11.2024 включно, без визначення застави. Послався на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади. Відтак, усвідомлюючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків, зокрема на дружину та сина, які також є свідками у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 24 вересня 2024 року до ЄРДР за №0000284 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України.

Згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 був затриманий, у порядку ст.208 КПК України, 24 вересня 2024 року о 19 год 30 хв.

Органом досудового розслідування 25 вересня 2024 року ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту у певний час доби, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке одним із видів покарання закон визначає позбавлення волі, усвідомивши можливість призначення якої підозрюваний може ухилитися від досудового розслідування та суду. Також, вказаний ризик посилюється воєнним станом в Україні.

Слідчим суддею також взято до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , скоєне у відношенні працівників поліції, які прибули на виклик, тому всі події зафіксовані на їх нагрудні відеокамери і у даному випадку будь-який вплив підозрюваного на свідків з метою схилити їх показання на свою користь не має сенсу.

Також, ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому доводи клопотання про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, є не досить переконливими для висновку про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання у нічний час доби.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п.51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_8 вид запобіжного заходу - нічний домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обов`язки забезпечать його належну процесуальну поведінку.

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4