ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/1105/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-підозрюваного ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, до 27 листопада 2024 року.

Цією ж ухвалою, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21:00 до 07:00;

- заборонити залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- заборонити спілкуватись з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

- здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну в разі їх наявності.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послалася на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, та нетяжкого злочину проти авторитету державної влади, в тому числі із застосуванням ножа проти військовослужбовців та працівника поліції, за які може бути призначено максимальне остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, що свідчить про можливість переховування ОСОБА_6 від правоохоронних органів та суду. Зазначив, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни або відмови від їх показів, отриманих на досудовому слідстві, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_6 не поважає основи національної безпеки України, авторитет державної влади.

Таким чином, на думку прокурора наявні ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КК України та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належного контролю за поведінкою підозрюваного.

Разом з тим, прокурор наголосив, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються зокрема у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, за наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Прокурор будучи повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, звернувся з клопотання про проведення апеляційного розгляду за його відсутності.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, а також у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, за які останньому може бути призначено максимальне остаточне покарання 8 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наявності ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, ймовірність реалізації якого на момент розгляду клопотання суттєво зменшилась, а також враховуючи, що підозрюваний має постійне зареєстроване місце проживання у м. Харкові, офіційно працевлаштований, одружений, має трьох дітей, серед яких є малолітня донька, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимий не був.

З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає доводи прокурора про те, що слідчий суддя не прийняв до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу було враховано наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про не доведення стороною обвинувачення ризиків, переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду і незаконного впливу на потерпілого та свідків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, на які в своїй апеляційній скарзі посилається прокурор.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що посилання прокурора на положення ч.6 ст.176 КПК України, щодо безальтернативного застосування під час дії воєнного станузапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідстаним, оскільки згідно положення вищезазначеної статті КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути застосований за наявності кількох ризиків, а у випадку підозрюваного ОСОБА_6 доведеним стороною обвинувачення є лише один ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та не зможе запобігти ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: