Провадження № 1-в/127/565/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши заяву директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 . Заява мотивована тим, що ОСОБА_5 перебуває на лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» у «Відділенні для ПЗМХ з звичайним наглядом, змішаному №23, з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, змішаний (параноїдний, психопатоподібний) дефект.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів (дата проведення комісії 08.07.2024 року) щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, пацієнт ОСОБА_5 за своїм психічним станом у теперішній час не становить суспільної небезпеки, а тому просить припинити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом у «Відділенні для ПЗМХ з звичайним наглядом, змішаному №23».

Представник КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяву підтримала. Вказала, що ОСОБА_5 тривалий час перебував на лікуванні, а саме з 06.04.2023 року, оскільки спочатку лікувався добровільно, а потім за рішенням суду. Під час всього періоду лікування ОСОБА_5 постійно вживав ліки, залучався для реабілітаційних та відновлювальних заходів відділення. Крім того зауважила, що останній розуміє необхідність подальшого спостереження та лікування. Про можливість припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 повідомлена його мати, яка зараз перебуває на лікування у нейрохірургічному відділенні, оскільки хворіє та майже не рухається.

ОСОБА_5 підтримав подану заяву та просив задовольнити. Вказав, що у разі припинення застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, він буде проживати у АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю. Крім того зазначив, що він самостійно зможе купувати ліки та вживати їх без догляду матері. На даний час він отримую пенсію у зв`язку із інвалідністю у сумі близько 2100,00 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 зважаючи на те, що ОСОБА_5 не становить значної суспільної небезпеки та пройшов лікування, просив задоволити заяву.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просила суд припинити застосування примусових заходів медичного характеру відносно її підзахисного. Вказане мотивувала тим, що з огляду на висновок комісії лікарів ОСОБА_5 не становить суспільної небезпеки, усвідомлює свої дії та зобов`язався приймати ліки.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали заяви директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заході.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу (ч.2 ст. 95 КК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26.05.2023 року відносно ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 року, ОСОБА_5 продовжено застосований примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом.

З висновку комісії лікарів-психіатрів (дата проведення комісії 08.07.2024 року) №41 вбачається, що на даний час ОСОБА_5 має діагноз у виді параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, змішаний (параноїчний, психопатопобідний) дефект, таким чином ОСОБА_5 не одужав. Обґрунтуванням необхідності припинення застосування примусових заходів медичного характеру є те, що на фоні тривалої медикаментозної терапії в поєднані із реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта значно покращився до стабільного.

Таким чином, вказаним висновком підтверджено, що ОСОБА_5 продовжує мати психічне захворювання та лише тривала медикаментозна терапія в поєднані із реабілітаційними заходами покращили стан ОСОБА_5 до стабільно.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 проживає у смт. Муровані Курилівці Вінницької області разом зі своєю матір`ю, яка на даний час перебуває на лікуванні у нейрохірургічному відділенні у місті Вінниця.

З висновку комісії лікарів-психіатрів судом встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово госпіталізовувався на стаціонарне лікування в психіатричне відділення з 2020 року по 2022 рік у зв`язку з погіршенням психічного стану та відмовою від вживання ліків.

Статтею 94 КК України передбачено різні види примусових заходів медичного характеру, які можуть бути застосовані до осіб, в тому числі і надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд приходить до висновку, що в даному випадку стабільний стан ОСОБА_5 пов`язаний лише з тим, що він приймає тривалий час медикаменти в поєднані із реабілітацією.

На переконання суду, самостійно вживати ліки та купувати їх ОСОБА_5 не зможе внаслідок наявного захворювання, даних щодо того, що він вже відмовлявся вживати ліки, та недостатнього матеріального забезпечення. Його мати є особою, що за своїм станом здоров`я, забезпечити належний догляд за сином не зможе.

Разом з тим, у заяві жодним чином не обґрунтовано у зв`язку з чим до ОСОБА_5 недоцільно застосувати примусовий захід у виді амбулаторної психіатричної допомоги, в ході якого ОСОБА_5 буде позбавлений обов`язку самостійно купувати ліки, здійснювати їх пошук в закладах невеликого смт, роботи це за власні кошти. В таких умовах він буде перебувати під примусовим наглядом лікаря, що буде відповідати інтересам ОСОБА_5 .

Сукупність вказаного свідчить, що в даному випадку надання ОСОБА_5 примусової амбулаторної психіатричної допомоги буде не тільки в інтересах суспільства в цілому, а й в інтересах самого ОСОБА_5 , який потребує продовження отримання ліків.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. 514, ст. 516 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: