Справа № 462/2007/24
провадження 1-в/462/237/24
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від призначеного судом покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області м. Львів, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого ,

встановив:

Залізничний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області звернувся в суд з поданням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

В обґрунтування подання посилається на те, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п?ять років. На підставі ст.75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. 18.06.2024 року засуджений з?явився до уповноваженого органу з питань пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням. 09.08.2024 року набрав чинності Закон України від 18.07.2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема, до ч.2 ст.51, згідно з якою, передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначає, що вартість викраденого майна ОСОБА_4 на момент вчинення крадіжки у 2024 році не перевищувала 3028 грн. Відтак, на підставі ч.2 ст.74 КК України просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду подання.

Залізничний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не забезпечив явку у судове засідання свого уповноваженого представника, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду подання, при цьому 09.10.2024 року від уповноваженого представника відділу пробації надійшла заява про розгляд подання у її відсутності, що відповідно до ч.5 ст.539 КПК України не є перешкодою для розгляду подання.

Заслухавши думку прокурора, яка подання підтримала, вивчивши матеріали особової справи №91/2024, суд дійшов висновку, що подання органу пробації підставне та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено, вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п?ять років. На підставі ст.75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

З особової справи № 91/2024 вбачається, що 18.06.2024 засуджений з?явився до уповноваженого органу з питань пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» ( далі - Закон №3886?IX) від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886?IX на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 3028 грн. (1514 х 2 = 3028).

Відповідно до вироку Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2024 ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: 21.01.2024 ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна на суму 1578,79 грн.; 24.01.2024 - на суму 420,26 грн.; 24.02.2024 - на суму 395 гривень.

Таким чином, вартість викраденого ОСОБА_4 майна є меншою, ніж 3028 грн.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон №3886-IX поліпшує становище засудженої, яка відбуває покарання, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний Закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч.2 ст.74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією, викладеною у постановою Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі №278/1566/21, згідно з якою Закон №3886?IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.369-372, 537, 539 КПК України, ч.2 ст.74 КК України, суд

постановив:

Подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10 квітня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Залізничний районний суд м.Львова.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали знаходиться у справі № 462/2007/24

Суддя: ОСОБА_1