ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого та обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 грудня 2024 року з визначенням застави у розмірі 151 400 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що доведеними в ході розгляду вказаного клопотання є наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризику переховування від органів досудового розслідування та суду), п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу особу у цьому ж кримінальному провадженні) та п. ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення).

Зазначає, що враховуючи характер і тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 та дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні та не вчинить нового злочину, еобхідним / застосувати відносно вказаної особи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризиків, а при обранні відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, останній із високою долею ймовірності може здійснити спробу переховування від органів досудового розслідування та суду а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також зазначає, що враховуючи особу підозрюваного, за необхідне є визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень) грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 560 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ризики на які послався прокурор є необґрунтованими, що дає підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, тримання під вартою для нього є психологічним тягарем, в силу свого молодого віку став на шлях здійснення злочину.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував майновий стан підозрюваного та його молодий вік, що робить розмір застави непомірним для нього.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, а висновки слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є правильними та такими, що узгоджуються з позицією, висловленою ЄСПЛ у вищезазначених рішеннях.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

Також колегією суддів, всупереч доводам апелянта, встановлено, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, мають місце.

У клопотанні слідчий зазначив, як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею, щодо наявності цих ризиків, оскільки слідчий суддя навів з цього приводу достатньо мотивів.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 21 ст. 307 КК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, правильно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 з визначення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка, в разі її сплати, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4