Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6175/24
Номер провадження 1-кс/711/1605/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах - криміналіста відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , подане в рамках кримінального провадження №0000224 від 13.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської обл., громадянина України, з повною вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «підполковник», учасника бойових дій, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах - криміналіст відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданим в рамках кримінального провадження №0000224, внесеним до ЄРДР 13.06.2024 у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000224 від 13.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира вказаної військової частини, у військовому званні «підполковник», в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 31, 32, 49, 58, 101, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього, зокрема, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), піклуватися про підлеглих, дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення, бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності, постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 12.06.2024 близько 22 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні кімнати відпочинку особового складу військової частини НОМЕР_1 на третьому поверсі Черкаського обласного дитячого кардіоревматологічного санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокувався особовий склад вказаної військової частини, в тому числі, тимчасово проживав солдат ОСОБА_10 , який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кухара їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклого неприязного ставлення до останнього, викликаного станом алкогольного сп`яніння потерпілого, в момент, коли потерпілий спав на ліжку, тобто, перебував

в безпорадному стані, наніс ОСОБА_10 невстановленим під час досудового розслідування предметом множинні удари по голові, тулубу та кінцівках, внаслідок спричинив останньому тілесні ушкодження від яких настала смерть останнього.

За вказаним фактом 13.06.2024 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

13.06.2024 ОСОБА_5 затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, фактичний час затримання 18 год. 48 хв.

14.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2024 стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру строком на 60 днів, тобто до 11.08.2024.

Ініціатор клопотання вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-даними протоколів огляду місця події від 13.06.2024;

-даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 13.06.2024;

-даними лікарського свідоцтва про смерть від 13.06.2024;

-показаннями свідка ОСОБА_11 від 13.06.2024 та від 02.07.2024;

-даними протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 13.06.2024;

-показаннями свідка ОСОБА_12 від 18.06.2024;

-показаннями свідка ОСОБА_13 від 21.06.2024;

-показаннями свідка ОСОБА_14 від 18.06.2024;

-показаннями свідка ОСОБА_15 від 13.06.2024;

-показаннями свідка ОСОБА_16 від 19.07.2024;

-показаннями свідка ОСОБА_17 від 23.07.2024;

-показаннями потерпілого ОСОБА_18 від 11.07.2024;

-даними висновку експерта № 05-1-08/293 від 12.07.2024;

-даними висновку експерта № 05-1-08/292 від 12.07.2024;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 26.07.2024;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Вказані матеріали, на думку сторони обвинувачення, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Однак, завершити досудове розслідування даного кримінального провадження до 11.08.2024 неможливо, оскільки з метою повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження необхідно:

-долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-медичних імунологічних експертиз, судових молекулярно-генетичних експертиз, судової балістичної експертизи та висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 та призначити проведення додаткової судово-медичної експертизи;

-провести тимчасовий доступ до речей та документів операторів мобільного зв`язку;

-детально допитати свідків у кримінальному провадженні;

-провести одночасні допити свідків з метою усунення розбіжностей в показаннях;

-в повному обсязі зібрати дані, що характеризують підозрюваного та потерпілого в кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, 02.08.2024 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000224 від 13.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до трьох місяців, тобто до 14 вересня 2024 року.

Посилаючись на обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 та оцінюючи особу останнього, слідчий зазначає про необхідність продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Так, на думку сторони обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,що передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання.

Крім того, в клопотання зазначено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця проживання за місцем, де вчинено кримінальне правопорушення та не має міцних соціальних зв`язків, що унеможливить здійснення слідчим та прокурором контролю за поведінкою підозрюваного. Разом з цим, ОСОБА_5 одразу після вчинення злочину залишив територію дислокації військової частини, не повідомив про вказаний випадок вище військове керівництво, орган досудового розслідування, орган військової служби правопорядку та відповідну прокуратуру, не дочекався приїзду правоохоронних органів та зник у невідомому напрямку.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме можливість знищити будь-які речі та документи, які мають значення для досудового розслідування, зокрема, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, яким наносив удари потерпілому ОСОБА_10 , оскільки такий предмет до цього часу достовірно не встановлений.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, зокрема очевидців події, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду. Так, на думку ініціатора клопотання, на даний час є реальні підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на:

- свідків понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій та обізнані про обставини справи;

- свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які були безпосередньо очевидцями події та обізнані про обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, свідки в кримінальному провадженні із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 перебувають у відносинах підлеглості з підозрюваним ОСОБА_5 , оскільки останній для них є прямим начальником, у зв`язку з чим, крім іншого, має дисциплінарний вплив щодо них.

Слідчим також зазначено, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним, який обіймає керівну посаду у військовій частині НОМЕР_1 штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій, що підтверджується наявними вже на даний час матеріалами кримінального провадження, зокрема, показання деяких свідків суттєво різняться щодо важливих обставин кримінального провадження. Крім того, під час доставлення ОСОБА_10 до лікарні від підлеглих ОСОБА_5 як працівникам медичної установи так і працівникам поліції було надана недостовірна інформація з приводу того, що потерпілого було знайдено перехожими за межами території, де він дислокувався. В подальшому ці особи змінювали показання, зокрема, під час розгляду попереднього клопотання про обрання запобіжного заходу.

Також, на думку сторони обвинувачення, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 притягувався раніше до кримінальної відповідальності, зокрема, за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 20.11.2017 ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 426, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08 жовтня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, а з 21 червня по 20 листопада 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Застосовано до ОСОБА_5 положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та повністю звільнено його від відбування призначеного покарання за цим вироком.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 звільнено від кримінального покарання та в силу ст. 88 КК України, він не має судимості, таке рішення суду не є реабілітуючим, тобто суд визнав факт вчинення ОСОБА_5 зазначених кримінальних правопорушень.

Також, ініціатор клопотання вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 фактично буде перебувати поза межами виконання обов`язків військової служби, використовуючи весь свій час на власний розсуд, матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, зокрема, зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, що об`єктивно може зашкодити встановленню істини у цій справі, а також є підстави вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний змінить місце проживання (перебування), що може негативно вплинути на подальше проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, слідчий, за погодженням з прокурором, просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 без визначення застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.09.2024.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково прокурор зазначив, що на даний час підозра, пред`явлена ОСОБА_5 , зважаючи на зібрані у справі докази є обґрунтованою, а ризики вказані в клопотанні, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати. Зокрема просив суд врахувати те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує в разі визнання його винним у вчинені вказаного кримінального правопорушення, він може переховуватись від слідства та суду. Також, зазначав, що свідками вчинення даного злочину є військовослужбовці, які були безпосередньо підпорядковані підозрюваному, який мав на останніх дисциплінарний вплив. Наявність наданої стороною захисту в судовому засіданні копії наказу про звільнення ОСОБА_5 з займаної посади командира військової частини та зарахування у розпорядження командувача, не нівелює ризик впливу на свідків і не свідчить про те, що у разі звільнення з СІЗО, останнього знову не буде призначено на ту ж посаду. Крім того, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_5 зможе впливати на свідків, які були залучені до проведення слідчих (процесуальних) дій як поняті, а також на свідків, які були присутні про приведенні таких слідчих (процесуальних) дій. Враховуючи, що органом досудового розслідування не встановлено та не вилучено знаряддя вчинення злочину, то перебуваючи на волі підозрюваний, створюючи штучні докази, зможе чинити перешкоди слідству у встановленні всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. На переконання сторони обвинувачення, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є досить обґрунтованим, зважаючи на обставини вчинення даного злочину, а також наявність обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , хоча відповідно до ст. 88 КК України останній вважається таким, що немає судимостей, проте даний факт не може лишатись поза увагою суду, оскільки ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні знову підозрюється у вчиненні насильницького злочину за аналогічних обставин. Жоден інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Також, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який призвів до загибелі людини, сторона обвинувачення просила не застосовувати щодо останнього альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Слідчий ОСОБА_4 , в судовому засіданні, як ініціатор клопотання, підтримав доводи прокурора, вказавши, що застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою без визначення застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не унеможливить існування ризиків, встановленим слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, які є обґрунтованими та не втратили своєї актуальності на даний час.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання слідчого та участі слідчого ОСОБА_4 в судовому засіданні під час судового розгляду, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість пред`явленої його підзахисному підозри, а також відсутність ризиків, про існування яких сторона обвинувачення зазначає у своєму клопотанні. Також захисник зазначив, що не дивлячись на факт трагічної загибелі особи, органом досудового розслідування протягом майже двох місяців не зібрано доказів, які б доводили вину підозрюваного ОСОБА_5 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_20 . Не свідчать про це і покази свідків, які різняться між собою та є суперечними. Ризики, на існуванні яких наголошував прокурор, є надуманими. Його підзахисний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, на даний час звільнений із займаної посади командира частини, що унеможливлює взагалі існування ризику впливу на свідків, що були в його підпорядкуванні. Жодного відношення до вказаної військової частини він не має, як і немає можливості потрапити на територію її дислокації. Наголошував на обов`язку слідчого судді перевірити обґрунтованість підозри ОСОБА_5 та визначити стосовно останнього альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Захисник ОСОБА_6 , підтримавши доводи свого колеги, заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши що на даний час її підзахисний звільнений з посади командира військової частини та виведений у розпорядження командування, що повністю виключає існування ризику впливу на свідків, що є військовослужбовцями вказаної в клопотанні військової частини. Проводячи досудове розслідування протягом двох місяців сторона обвинувачення не розглядає іншої особи, яка б могла бути причетною до загибелі Хижняка, який зловживав спиртними напоями, що не подобалось іншим військовослужбовцям. Жодних свідків, які б прямо вказували на причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому дій не встановлено. Протягом двох місяців органом досудового розслідування не відшукано предмету злочину. Просила слідчого суддю визначити підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи своїх захисників, відмовившись давати будь-які пояснення та відповідати на питання згідно ст. 63 Конституції України.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, а також надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000224 від 13.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

13.06.2024 ОСОБА_5 було затримано та 14.06.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

15.06.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто до 11.08.2024.

Таким чином, дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного закінчується 11.08.2024, що стало підставою для звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.
Згідно з положеннями ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчий у клопотанні та прокурор під час судового розгляду наголошували, що наразі в кримінальному провадженні наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії вказаного запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 , а тому встановлена необхідність у вчиненні ряду слідчих та процесуальних дій для об`єктивного, повного завершення досудового розслідування.
Так, зокрема, у даному кримінальному провадженні необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-медичних імунологічних експертиз, судових молекулярно-генетичних експертиз, судової балістичної експертизи та висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 та призначити проведення додаткової судово-медичної експертизи; провести тимчасовий доступ до речей та документів операторів мобільного зв`язку; детально допитати свідків у кримінальному провадженні; провести одночасні допити свідків з метою усунення розбіжностей в показаннях; в повному обсязі зібрати дані, що характеризують підозрюваного та потерпілого в кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного,постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону 02.08.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000224 від 13.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 14 вересня 2024 року.

Таким чином слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні для неухильного виконання вимог ст.2 КПК України необхідно провести всі слідчі та процесуальні дії, які мають значення для судового розгляду, виконання яких необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також для отримання додаткових доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч.3-5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч.1 ст. 183 КПК України).
Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу. При цьому, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].
На підтвердження причетності ОСОБА_5 до вчинення, інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий надав копії матеріалів кримінального провадження, які були досліджені слідчим суддею, а саме: протоколи огляду місця події від 13.06.2024; протокол затримання ОСОБА_5 від 13.06.2024; копію лікарського свідоцтва про смерть від 13.06.2024; протоколи допиту свідка ОСОБА_11 від 13.06.2024 та від 02.07.2024; протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 13.06.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 18.06.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 21.06.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18.06.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 13.06.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 19.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 23.07.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_18 від 11.07.2024; висновок експерта № 05-1-08/293 від 12.07.2024; висновок експерта № 05-1-08/292 від 12.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 26.07.2024;

Отже, на думку слідчого судді, висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованим чи очевидно недопустимим, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходу забезпечення кримінального провадження.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри зводились до оцінки доказів, зібраних та наданих до клопотання стороною обвинувачення.
При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.
Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.
Разом з тим слідчий суддя зазначає, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Також слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів.
Однак, зазначені стороною захисту доводи та надані на їх обґрунтування матеріали не спростовують висновки про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 на такому рівні, який є достатнім для обрання запобіжного заходу стосовно нього.
Варто додати, що питання наявності обґрунтованої підозри перевірялось слідчим суддею під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 15.06.2024 та було предметом перегляду в апеляційному порядку, в результаті якого ухвалу слідчого судді залишено без змін та вона набрала законної сили.
Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при обрані запобіжного заходу.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк від семи до десяти років). Тяжкість ймовірного покарання підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби підозрюваного переховуватися, тому вона оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, який ґрунтується на тяжкості інкримінованого злочину, оскількиз урахуванням санкції ч. 2 ст. 121 КК України у разі засудження останнього до нього не може бути застосовано положення ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність реального відбуття покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 одружений, має постійне місце проживання, позитивні характеристики за місцем служби, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, вказані захисниками характеризуючі дані, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Одночасно у клопотанні сторони обвинувачення зазначено про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Фактором, що може братися до уваги при оцінці реальності ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення щодо підозрюваного є реальна можливість у ОСОБА_5 у разі перебування не під вартою вживати активні дії, спрямовані на знищення або приховання речей, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.
В той же час, варте уваги те, що органом досудового розслідування на даний час не встановлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення та місце його знаходження, а саме предмет, яким, за обставин викладених у підозрі, ОСОБА_5 наносились удари потерпілому ОСОБА_10 , та який може бути перехований, в тому числі і підозрюваним.

Тож ризик знищити, спотворити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є ймовірним, а тому приймається слідчим суддею до уваги. Слідчий суддя вважає, що вказаний ризик хоч і мінімальний, проте продовжує існувати, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування наразі проводиться комплекс слідчих (розшукових) дій для зібрання достатньої кількості доказів у кримінальному провадженні на підтвердження або спростування обставин, що мають значення для кримінального провадження, а загроза знищення та приховування яких наразі залишається реальною.
Крім того слідчий суддя враховує, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування ще не встановлено всіх обставин вчинення злочину, а тому, перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме можливість створити штучні докази для викривлення дійсних обставин справи та перешкоджатиме кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Поряд з цим варто зазначити, що, не дивлячись на звільнення підозрюваного з посади командира військової частини та зарахування у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ризик впливу на свідків, які є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , не втратив свою актуальність, а тому посилання сторони захисту, що наявність наказу про звільнення, наданого в судовому засіданні виключає існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя до уваги не приймає.
Так, підозрюваний може використовувати свій вплив, маючи зв`язки та відповідний авторитет як колишній керівник, в тому числі і через відносини з іншими наближеними до нього військовослужбовцями впливати на своїх колишніх підлеглих військовослужбовців, що набули статус свідків у даному кримінальному провадженні та намагатися узгодити їх покази, з тим щоб вони відповідали його інтересам, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином, у результаті обізнаності ОСОБА_5 про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, він може шляхом погроз або іншим чином впливати на свідків з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, в тому числі військовослужбовців військової частини, які ще не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування.
За такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику ймовірного впливу на свідків з боку підозрюваного ОСОБА_5 ..
При встановленні наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує обставини та мотиви інкримінованого в провину ОСОБА_5 злочину, а також аморальність дій суб`єкта кримінального правопорушення, як командира військової частини, які кваліфікуються останньому. Крім того, як встановлено з матеріалів долучених до клопотання, підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти життя та здоров`я людини, однак був звільнений від призначеного покарання, на підставі ЗУ «Про амністію 2016 року», в силу ст. 88 КК України є таким, що не має судимості. Проте, на думку слідчого судді, вказане вище свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації встановлених ризиків.

Крім того, враховуючи особливості події кримінального правопорушення, викладених у повідомлені про підозру, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, направленим проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ст. 3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю, слідчий суддя вважає неможливим застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, порука, застава чи домашній арешт.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, відтак слідчий суддя вважає, що запобігти вказаним вище ризикам, можливо виключно продовживши строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2024.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, що спричинила непоправні наслідки у виді смерті особи, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь підозрюваного щодо статусу військовослужбовця, учасника бойових дій, позитивних характеристик за місцем служби, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановленому законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а з урахуванням того, що інкримінований в провину останньому злочин спричинив загибель людини, підстав для обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, про що клопотала сторона захисту, слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає.

З огляду на зазначене, враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, має бути продовжений в межах строку досудового розслідування, а саме до 14 вересня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах - криміналіста відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , подане в рамках кримінального провадження №0000224 від 13.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задоволити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.09.2024 включно з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Строк дії ухвали визначити до 14 вересня 2024 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захисникам, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.
Слідчий суддя: ОСОБА_1