Справа № 381/533/18
У Х В А Л А

про звільнення від кримінальної відповідальності

06 серпня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження № 0002245, яке внесене до ЄРДР 29 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_4 та

ОСОБА_8 (до одруження мала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Фастів, Київська область, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В :

своє клопотання обвинувачена ОСОБА_5 заявила у зв`язку з тим, що з моменту вчинення кримінального правопорушення та по даний час сплили строки передбачені ст. 49, 106 КК України.

Захисник ОСОБА_6 підтримав свою підзахисну, просив її клопотання задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки дійсно строки давності вже сплили, ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень не вчиняла.

Судом установлено, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, за таких фактичних обставин.

21 грудня 2016 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_5 та Особа 1, перебуваючи неподалік кафе-бару «Узвіз» по вул. Незалежності, 53 у м. Фастові Київської області з метою проїзду до центру міста Фастів, зупинила автомобіль марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1, який проїздив біля неї, за кермом якого сидів ОСОБА_12 , на передньому пасажирському сидінні біля водія сидів ОСОБА_13 , на задньому пасажирському сидінні автомобіля з лівої сторони сиділа Особа 1. Домовившись про поїздку з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 сіла до вищевказаного автомобіля на заднє сидіння біля Особи 1 та вони всі разом на автомобілі поїхали вулицями міста Фастів. Під час поїздки в автомобілі Особа 1 зателефонувала своїй знайомій подрузі неповнолітній ОСОБА_5 та запропонувала останній приєднатися до неї, на що остання погодилась та на АДРЕСА_3 , неподалік будинку номер 24, до них в автомобіль, на запрошення Особи 1, на заднє сидіння підсіла неповнолітня ОСОБА_5 .

Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_14 під час розмови з дівчатами на задньому сидінні повідомила, що в неї з собою велика сума грошей, бо вона продала власну квартиру та в змозі розрахуватися за пальне на автозаправній станції.

Під час спільної поїздки в автомобілі, знаючи про те, що у ОСОБА_14 наявна значна сума грошових коштів, в Особи 1 виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 .

В подальшому, заїхавши на Автомобільну заправочну станцію (АЗС) «Вирій», що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_14 дістала зі своєї жіночої сумочки 50 грн. та передала вказані грошові кошти ОСОБА_13 на пальне. В цей час Особа 1 помітила у сумочці ОСОБА_14 грошові кошти, тим самим пересвідчилась про їх наявність, після чого вона запропонувала неповнолітній ОСОБА_5 , незаконно заволодіти майном ОСОБА_14 , на що неповнолітня погодилася.

Особа 1 та неповнолітня ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, вирішили заволодіти грошовими коштами ОСОБА_14 .

Так, Особа 1 сказала ОСОБА_12 щоб останній їхав в напрямку мікрорайону «Заріччя», де відлюдне місце та в той час, як вони проїжджали по АДРЕСА_5 та неповнолітня ОСОБА_5 попросили водія ОСОБА_12 зупинити автомобіль, під приводом справити природні потреби.

Після зупинки автомобіля марки «ВАЗ 2105», ОСОБА_15 та неповнолітня ОСОБА_5 вийшли разом з ОСОБА_14 з салону вказаного автомобіля та направилися до лісового насадження на відстані близько шести метрів від автомобіля.

Перебуваючи на території вказаного лісового насадження, поблизу АДРЕСА_5 , 22 грудня 2016 року, приблизно о 00:20 год., Особа 1 за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБА_5 , відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в тому, що Особа 1 штовхнула ОСОБА_14 двома руками в спину, від чого остання впала на землю, після чого Особа 1 разом із неповнолітньою ОСОБА_5 почали наносити удари ногами ОСОБА_14 по голові та тулубу, в цей час Особа 1 відкрито заволоділа жіночою сумочкою ОСОБА_14 , вихопивши її у останньої з рук, у якій знаходились 2 шкіряних жіночих гаманця, з грошовими коштами на загальну суму 1000 грн., 8600 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 22 грудня 2016 року складало 227 212 грн. та мобільним телефоном марки «Microsoft» вартістю 3459 грн. 71 коп. Після чого з викраденим майном Особа 1 та неповнолітня ОСОБА_16 втекли з місця події до автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1, де на них чекали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та наказали ОСОБА_13 та ОСОБА_12 швидко їхати з місця зупинки автомобіля без ОСОБА_14 . ОСОБА_12 завів двигун автомобіля та вони всі разом поїхали з місця вчинення злочину.

Викраденні гроші кошти Особа 1 та неповнолітня ОСОБА_5 розділили між собою, частину грошових коштів передали ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . В подальшому викрадені грошові кошти Особа 1 та неповнолітня ОСОБА_5 витратили на власні потреби.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями Особа 1 та неповнолітня ОСОБА_16 заподіяли ОСОБА_14 матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 231 671 грн. 71 коп.

Суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України є тяжким злочином.

Згідно з ч. 1 ст. 106 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України, щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності: сім років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, за загальним правилом, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло сім років і ця особа не вчинила інший злочин, не ухилялася від досудового розслідування або суду.

Судом обставин, які передбачені в ч. 2, 3 ст. 49 КК України не установлено.

Судом установлено, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, пройшло більше семи років.

Отже, суд вважає, що наявні підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0002245, яке внесене до ЄРДР 29 грудня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в частині обвинувачення ОСОБА_5 , суд закриває.

Керуючись ст. 49, 106 КК України, ст. 284 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження № 0002245, яке внесене до ЄРДР 29 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_5 , від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0002245, яке внесене до ЄРДР 29 грудня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - закрити, в частині обвинувачення ОСОБА_5 , у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, у порядку встановленому законом, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 532 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_17