Єдиний унікальний номер судової справи 201/7001/18
Номер провадження 1-кп/201/345/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд місто Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, подане під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0001466 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, внесене 16 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001466 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 14.06.2018 року, чинній до 02.08.2018 року) за наступних обставин:

14.06.2018 року близько 21:00 годин, ОСОБА_5 керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне повторне викрадення чужого майна, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , разом з потерпілим ОСОБА_6 , де реалізовуючи свій злочинний умисел, візуально переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_6 , взяв з його гаманця грошові кошти у розмірі 500 гривень та потерпілому ОСОБА_6 , завдавши йому майнову шкоду у розмірі 500 гривень, після чого, разом із викраденими грошовими коштами з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка) кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні 12 листопада 2024 року прокурор ОСОБА_3 подав письмове клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке підтримав у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначив що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відповідно до якого адміністративна відповідальність за ст. 51 КУпАП настає за дрібне викрадення чужого майна вартість якого на момент вчинення адміністративного правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тож, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 1762 гривень, а отже, внаслідок прийняття Закону України № 3886-1Х втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки вартість майна, викрадення якого інкримінується ОСОБА_5 становить 500 гривень.

Тому, з огляду на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, ч. 3 ст. 479-2 КПК України, просив закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В межах розгляду поданого клопотання прокурором надано довідку УІАП ГУНП в Дніпропетровській області від 26 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 та надав згоду на закриття кримінального провадження відносно нього з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора ОСОБА_3 та повідомив, що ця позиція узгоджена із обвинуваченим ОСОБА_5 .

Вислухавши доводи прокурора ОСОБА_3 та з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Кримінальна відповідальність за відповідними частинами ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо таке викрадення майна не є дрібним.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 по справі № 278/1566/21 про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX:

«Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-ІX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

При цьому суд відзначає, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 762 гривень, 50 відсотків від його розміру складають 881 гривень.

Отже, з огляду на наведені вище положення закону, кримінально караним діянням є крадіжки, які вчинені у 2018 року, якщо вартість викраденого майна становить більше 1 762, 00 гривень (881 х 2 = 1 762).

Як встановлено з фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, загальна сума викрадених грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_6 становить 500 гривень, що не перевищує двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який встановлений на момент вчинення цього діяння.

Тому, до такого діяння має застосовуватися положення ст. 5 КК України, що, у свою чергу, виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 3 статті 479-2 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, то, з урахуванням надання обвинуваченим ОСОБА_5 згоди, вказані обставини є підставою для задоволення поданого прокурором клопотання та закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі, і запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 , не застосовувалися, речові докази та судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. ст. 284, 369-372, 497-2, КПК України, ст. ст. 2, 5, 11, 185 КК України, ст. 51 КУпАП, ПК України, Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 року та Законом України № 2246-VIII від 13.12.2018 року, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Закрити кримінальне провадження № 0001466 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 09 годині 00 хвилин 15 листопада 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1