печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень ГСУ НП України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень ГСУ НП України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 володіючи організаторськими здібностями та якостями лідера, керуючись корисливим мотивом і прагнучи отримання стабільного незаконного прибутку, у достовірно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.08.2023, вирішив створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного обігу психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які полягали у незаконному виготовленні, придбанні, перевезенні, зберіганні та пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін на території України.

ОСОБА_7 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим потребує чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким ієрархічним об`єднанням - злочинною організацією, до складу якої в різний час, окрім ОСОБА_7 , ним особисто з їх подальшим погодженням було залучено: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених на цей час, досудовим розслідуванням, осіб.

Відповідно до плану створення та діяльності злочинної організації ОСОБА_7 розподілив ролі та функції між співучасниками вчинення злочинів, а також розробив механізм і ієрархічну структуру підпорядкування членів злочинної організації, визначивши окремі структурні частини злочинної організації та керівників цих частин.

Так, найвищу ланку у злочинній організації ОСОБА_7 відвів собі, як організатору злочинної організації та її вищому керівнику, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , на рівні з собою визначив роль керівників злочинної організації, які безумовно, чітко і своєчасно повинні були виконувати всі вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , настанови та вимоги. При цьому саме ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 мав визначати напрямки злочинної діяльності, ролі співучасників, ієрархічне положення кожного з них, розробляти плани вчинення злочинів, координувати їх злочинну діяльність згідно з ієрархічною побудовою організації, приймати рішення про включення до складу злочинної організації нових членів, здійснювати контроль за їх діяльністю через підпорядкованих безпосередньо йому членів, за необхідності особисто приймати участь у вчиненні злочинів, розподіляти отримані злочинним шляхом кошти.

Крім того, ОСОБА_7 , як організатор злочинної організації поклав на ОСОБА_8 та ОСОБА_5 обов`язок процесу виготовлення психотропної речовини. Окрім цього, на останніх покладався обов`язок в придбанні, перевезенні до місця знаходження приміщення, спеціально обладнаного для виготовлення психотропної речовини, прекурсорів та інших речовин, які були необхідними для її виготовлення, їх зберігання та подальшого виготовлення у разі необхідності психотропної речовини з метою її подальшого збуту відповідними учасниками структурних частин злочинної організації.

Друга ланка у злочинній організації була відведена особам, яких керівники злочинної організації визначили збувачами психотропних речовин на території м. Дніпро (далі - збувачі) з метою організації безперебійного ведення злочинної діяльності.

На збувачів, зокрема покладався обов`язок з пошуку клієнтів, залежних від вживання психотропних речовин осіб, яким за грошові кошти, здійснювався збут таких речовин шляхом передачі з рук в руки, а в окремих випадках шляхом переведення грошових коштів на підконтрольні карткові рахунки збувачів.

Вказані особи, безпосередньо підпорядковувались старшим своїх груп та керівникам структурних частин злочинної організації, підшуковували залежних від вживання психотропних речовин осіб, яким їх реалізовували. Звітували перед керівниками про кількість реалізованих психотропних речовин, про їх залишок, здійснювали замовлення поставок, передавали грошові кошти отримані від їх збуту.

Досудовим розслідуванням зокрема встановлено, що збувачами психотропних речовин є: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Таким чином, створена ОСОБА_7 злочинна організація, завдяки розробленим ним структурними підрозділами та учасниками, убезпечувала себе від викриття і діяла на території м. Дніпро та Дніпропетровської області в наступному складі учасників: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Так, вищевказані особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, зорганізувалися в стійке ієрархічне об`єднання для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію єдиного плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_7 як організатору та керівнику злочинної організації та ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , як керівникам злочинної організації, свідомо виконуючи їх вказівки.

При цьому для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної злочинної організації під час підбору зазначених осіб враховувалися їх особисті якості, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень, визнання авторитету її лідерів та безумовне підпорядкування.

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення шляхом незаконного виготовлення, придбання, пересилання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконного збуту психотропних речовин, всі вищевказані особи добровільно погодилися на участь у вказаній злочинній організації та вчинюваних нею злочинах, а також підкорилися ієрархії, визначеним правилам поведінки і дисципліни у ній.

З метою забезпечення існування та функціонування угрупування, ОСОБА_7 розробив єдиний план злочинних дій з розподілом функцій окремих структурних частин злочинної організації та її учасників.

Відповідно до вказаного плану завданнями і метою існування злочинної організації було налагодження виготовлення і збуту психотропних речовин на території м. Дніпро Дніпропетровської області, задля незаконного збагачення учасників групи, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Створена ОСОБА_7 злочинна організація характеризувалась:стабільністю і згуртованістю свого складу; розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, пересиланням, перевезенням з метою збуту та незаконним збутом психотропних речовин; наявністю загальновизначених правил поведінки; домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами злочинної організації у будь-який час; розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, між всіма її учасниками; чіткою ієрархією.

Володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, маючи надійні канали постачання складових для виготовлення психотропних речовин, а також налагодження їх виготовлення, ОСОБА_7 організував вказану злочинну організацію, визначив себе, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 її керівниками.

Дисциплінованість учасників злочинної організації підтримувалася її ієрархічністю, тобто свідомим і беззаперечним виконанням вказівок ОСОБА_7 , як її організатора і керівника, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_5 як її керівників, та чітким розподілом ролей між її учасниками.

З метою забезпечення зовнішньої безпеки, конспірації та унеможливлення викриття правоохоронними органами учасників злочинної організації, ОСОБА_7 було розроблено план діяльності злочинної організації, який зокрема полягав в тому, що з метою забезпечення конспіративної діяльності та з метою залучення якомога більшої кількості покупців психотропних речовин за вказівкою організатора, декільком учасникам злочинної організації були визначені окремі мобільні телефони з номерами, які використовувались конкретно для продажу психотропної речовини. Вказані номери були відомі серед осіб, які перебували в залежності від вживання психотропних речовин та були їх постійними покупцями.

Оплата за придбання психотропних речовин, здійснювалася шляхом передачі з рук в руки готівкових коштів за отримані психотропні речовини, а в окремих випадках шляхом перерахування грошових коштів на підконтрольні карткові рахунки збувачів. В подальшому ці кошти акумулювались ОСОБА_7 .

Таким чином, створена ОСОБА_7 злочинна організація, характеризувалася стійкістю, ієрархічністю, об`єднанням значної кількості учасників, при цьому ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 здійснював керівництво та координацію злочинної діяльності усіх учасників та забезпечував безперервне функціонування злочинної організації.

ОСОБА_5 , як керівник злочинної організації виконував такі функції: з метою незаконного виготовлення, придбання, пересилання, зберігання та перевезення з метою збуту та незаконного збуту психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня місяця 2023, спільно з ОСОБА_8 очолив злочинну організацію, до складу якої входили наступні члени: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи; здійснював загальне керівництво та координацію дій всіх учасників злочинної організації з відома організатора ОСОБА_7 ; спільно з іншими учасниками організації розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень; з відома та дозволу організатора розподіляв ролі між усіма учасниками злочинної організації; підтримував встановлені організатором загальновизначені правила поведінки та конспірації в організації та забезпечував дотримання їх учасниками; створював умови для функціонування місця з незаконного виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін, розміщення у ньому відповідного обладнання, а також його підтримання в належному стані; приймав безпосередню участь в технологічному процесі (синтезі) незаконного виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін, та їх зберігання з метою збуту; забезпечував учасників злочинної організації засобами, необхідними подальшого функціонування злочинної організації.

У судовому засіданні з розгляду клопотання прокурор підтримав клопотання, посилаючись на викладені у ньому обставини.

У судовому засіданні з розгляду клопотання в режимі відео конференції, адвокат та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби та покласти додаткові обов`язки, або заставу в мінімальному розмірі. Крім того, адвокатом звернуто увагу на дотримання належних умов доставки та годування підозрюваного, з метою дотримання прав його підзахисного.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

18.07.2024, в межах кримінального провадження № 0001536 від 23.08.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.07.2024, в межах кримінального провадження № 0001536 від 23.08.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Копії клопотання та доданих до нього матеріалів у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, згідно з п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя враховує ч. 5 ст. 9 КПК України, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчим у клопотанні та доданих документів, а також прокурором під час судового засідання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , стан здоров`я, матеріальний стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати встановленню істини кримінального правопорушення, в тому числі шляхом впливу на можливих свідків, знищувати речові докази.

Посилання підозрюваного та його захисника на відсутність ризиків, повністю та беззаперечно спростовано долученими до клопотання про продовження запобіжного заходу документами та прокурором під час судового засідання.

Таким чином, підозрюваним та його захисником не було доведено наявність підстав у разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби та покласти додаткові обов`язки, або заставу в мінімальному розмірі.

За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень ГСУ НП України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 10.09.2024 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1