Справа №589/2248/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/464/24 Суддя-доповідач - Рунов
ВИРОК

Іменем України

"25" вересня 2024 р. колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 589/2248/23 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Михайлівка Буринського району Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду в частині застосування положень ст. 75 КК, а саме визначити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 125, за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70 КК у виді двох років обмеження волі без застосування ст. 75 КК, оскільки обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень свідчать про його особливу жорстокість, каяття ОСОБА_10 не є щирим, шкоду не усунув, не вибачився, що свідчить про безпідставне звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2023 ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 125 КК у виді одного року обмеження волі; за ч. 1 ст. 162 КК у виді двох років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді обмеження волі строком два роки. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку суду, 22.04.2023 близько 21:50 ОСОБА_10 зайшов на територію домогосподарства АДРЕСА_3 , в якому мешкали ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Після того, як постукавши у двері, йому ніхто не відчинив, ОСОБА_10 підійшов до вікон будинку та кулаком своєї руки розбив вікно. Маючи умисел на незаконне проникнення до житла особи за відсутності дозволу ОСОБА_11 на проникнення до його будинку, ОСОБА_10 ногою вибив вхідні двері та самовільно зайшов всередину, чим порушив недоторканість житла. Побачивши на веранді ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 схопив зі столу скляний графин та наніс ним потерпілій ОСОБА_12 десять ударів у голову, чим заподіяв їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі потерпілої не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції не в повній мірі дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не в повній мірі врахував положення ст. 75, 76 КК, внаслідок чого застосував кримінальний закон, який не підлягав застосуванню, а саме ст. 75 КК, та без наявності до того законних підстав звільнив обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, визначивши іспитовий строк один рік.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Таким чином, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою, як зазначалось вище, є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК.

Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами.

Законодавець з огляду на положення ст. 75 КК підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення такої особи без реального відбування покарання, хоча при цьому має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини провадження.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

При встановленні справедливості і співмірності призначеного покарання колегія суддів дотримується також й автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоч це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Ухвалюючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував дані про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога/психіатра не перебуває, характеризується за місцем мешкання посередньо, а також обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних проступків. При цьому обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції установлено не було.

Однак, суд першої інстанції не навів у вироку обставини, які б надавали можливість виправлення ОСОБА_10 без реального відбування покарання і доцільність застосування до нього положень ст. 75 КК. При цьому колегія суддів не убачає, що ОСОБА_10 щиро покаявся, оскільки щире каяття це не формальна вказівка обвинуваченого на визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінальних проступків, які є очевидними, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну (негативну) оцінку ОСОБА_10 своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальними правопорушеннями ситуації, зокрема відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди або усунення цієї шкоди у інший спосіб, бажання виправити ситуацію, яка склалась внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, співчування потерпілим тощо. Тобто, факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен об`єктивно знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19).

Виходячи із системного тлумачення законодавства, ураховуючи особу обвинуваченого, наявність інших обставин кримінального провадження згідно вимог КК, колегія суддів приходить до переконання про неправильне звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК), а неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК).

Оскільки суд першої інстанції застосував до обвинуваченого ОСОБА_10 закон, який не підлягав застосуванню, зокрема ст. 75 КК (звільнення від відбування покарання з випробуванням), то вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання (п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК), тому після скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне ухвалити новий вирок, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність неправильно звільнений від відбування призначеного йому покарання.

При ухваленні нового вироку, колегія суддів вважає за необхідне залишити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 162 і ч. 2 ст. 125 КК у виді і розмірі, визначеному судом першої інстанції, призначивши його остаточно з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді двох років обмеження волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України,

ухвалила:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2023 відносно ОСОБА_13 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок.

ОСОБА_13 вважати засудженим до призначеного судом першої інстанції покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді обмеження волі строком два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 обчислювати з дня прибуття і постановлення на облік у виправному центрі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_3 ОСОБА_4