УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженоъ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком від 28.08.2017 Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2024 року начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 засуджена 28 серпня 2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 10 серпня 2023 року вказаний вирок надійшов на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. Станом на 26 червня 2024 року до органу з питань пробації не надходила квитанція про сплату ОСОБА_4 штрафу за вироком суду від 28 серпня 2017 року. З метою з`ясування матеріального стану та доходів засудженої, орган з питань пробації направляв на адресу ДФС України відповідний запит, на що була надана відповідь про відсутність у засудженої ОСОБА_4 доходів. За період перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, засуджена ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягалася. Вирок суду набрав законної сили 02 листопада 2021 року. Вказує, що строк давності виконання вищевказаного вироку стосовно ОСОБА_4 не переривався і минув, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Зауважила на тому, що у даному випадку зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду не відбувалося в силу не визнання ОСОБА_4 винною в ухиленні від відбування покарання вироком суду, питання про притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України не вирішувалось. За таких обставин перебіг строків давності виконання вироку стосовно засудженої не переривався, підстав вважати, що засуджена ухиляється від відбування покарання немає. З урахуванням викладеного, представник органу з питань пробації просить розглянути питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином. У поданні просив проводити розгляд справи без його участі, подання підтримав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином. 13.08.2024 прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 подано заяву про розгляд подання без його участі, проти його задоволення заперечує.

Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Метою кримінально-виконавчого законодавства України, визначеної в ст. 1 КВК України, є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України, окрім іншого, є визначення порядку застосування до засуджених заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; участі громадськості в цьому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. 152 КВК України встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджена вироком Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року набрав законної сили 02 листопада 2021 року. Отриманий органом пробації для виконання 10.08.2023 р.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

За положеннями ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині ч. 4 ст. 80 КК України зазначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Положення ст. 80 КК України не передбачають наявність обвинувального вироку суду по ухиленню засудженої особи від відбуття покарання.

При цьому, з матеріалів особової справи № 31/2023 на засуджену ОСОБА_4 вбачається, що станом на 02 серпня 2024 року засудженою призначене вироком суду покарання не виконано.

З досліджених матеріалів особової справи на засуджену вбачається, що орган з питань пробації неодноразово здійснював виклики засудженої до органу пробації, однак остання за викликами не з`являлася.

Окрім того, з матеріалів, що містяться в матеріалах особової справи на засуджену, убачається, що з метою встановлення місцезнаходження засудженої ОСОБА_4 уповноважений орган з питань пробації неодноразово направляв запити до ГУ ДМС України, прикордонної служби, органу реєстрації актів цивільного стану та слідчого ізолятору, однак встановити місцезнаходження останньої не виявилося можливим.

Відповідно до даних УІАП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 після ухвалення вироку до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Разом з тим, як слідує зі змісту вироку Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року ОСОБА_4 була присутня у судовому засіданні, тобто їй достеменно було відомо про ухвалення стосовно неї вироку суду та призначеного покарання.

Матеріали справи не містять відомостей про виконання засудженою ОСОБА_4 призначеного вироком суду покарання.

Вищезазначені обставини свідчать про ухилення засудженої від відбування покарання, що має наслідком зупинення перебігу строку давності виконання вироку суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КК України.

Отже, клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , в якому ставиться питання про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності є передчасним, а доводи, наведені в поданні про те, що остання не ухиляється від відбування покарання, є необґрунтованими,оскільки не підтверджуються жодними доказами.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 80 КК України, суд вважає, що клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню.

Більш того, ухвалами суду від 14.03.2024 та 22.07.2024 у задоволенні аналогічного клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 47, 50-51, 58-59 особової справи), однак зазначені у ній мотиви та підстави не були враховані при повторному складанні та зверненням з клопотанням від 02.08.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2017 за ч. 1 ст. 369 КК України - відмовити.

Особову справу засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

На ухвалу може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1