Провадження № 1-кс/752/4276/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майнаОСОБА_5 розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 - про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000902, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому прокурор просить накласти арешт на вилучені 17.05.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи, а саме: довіреність ОСОБА_6 , видана ОСОБА_5 від 16.02.2021; копія договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; чорнові записи на 9 арк.; копія паспорта ОСОБА_5 з додатками на 3 арк.; копія паспорта ОСОБА_5 із зразками підписів на 2 арк.; постанова про вчинення адміністративного правопорушення серія ЕНА № 1363407; три повістки для ОСОБА_5 ; перепустка НОМЕР_9; державні номерні знаки НОМЕР_1 в кількості 2 шт., НОМЕР_2 в кількості 2 шт, НОМЕР_3 в кількості 2 шт, НОМЕР_10 в кількості 2 шт, НОМЕР_4 в кількості 2 шт, НОМЕР_11 в кількості 2 шт., НОМЕР_12 в кількості 2 шт., М1 2135 в кількості 2 шт; мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім карткою НОМЕР_7 із забороною будь-яким особам його використовувати, перетворювати, розпоряджатись та відчужувати на користь третіх осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000902 від 19.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванні час та місці, але не пізніше квітня 2021 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , з яким у нього склались довірливі відносини, засновані на тривалому знайомстві та ведені спільної діяльності в сфері купівлі-продажу автомобілів.

Так, будучи продавцем-консультантом вживаних легкових автомобілів приватного автосалону «Автодом», ОСОБА_8 , у квітні 2021 року, більш точної дати та часу не встановлено, отримав від ОСОБА_9 пропозицію та погодився придбати у нього автомобіль марки «BMW M5 Competition» 2019 р.в. VIN: НОМЕР_8 за 120 000 доларів США для подальшого перепродажу та отримання прибутку.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами свого знайомого ОСОБА_7 , 27.04.2021 ОСОБА_8 зателефонував йому та запропонував придбати за 120 000 доларів США вказаний автомобіль «BMW M5 Competition» з метою подальшого перепродажу з націнкою. Використовуючи месенджер «WhatsАpp» ОСОБА_8 також надіслав ОСОБА_7 фотографії цього автомобіля та відомості про його комплектацію. За умовами угоди, ОСОБА_7 повинен був передати ОСОБА_8 грошові кошти у сумі вартості автомобіля, а ОСОБА_8 здійснити його безпосередньою купівлю та реєстрацію.

Отримавши згоду на придбання вказаного автомобіля, 27.04.2021, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10 000 доларів у якості авансового платежу за автомобіль.

Після отримання від ОСОБА_7 завдатку, в той же день, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , запропонував придбати цей же автомобіль «BMW M5 Competition» у ОСОБА_9 іншому своєму знайомому - ОСОБА_10 з метою подальшого його перепродажу з націнкою.

На пропозицію ОСОБА_5 щодо придбання автомобіля ОСОБА_10 погодився, при цьому було обумовлено, що реєстрація права власності на автомобіль відбудеться на третю особу, заздалегідь підшукану ОСОБА_5 . Під час спілкування ОСОБА_5 не повідомляв ОСОБА_10 про свої наміри по заволодінню грошовими коштами потерпілого.

Наступного дня, 28.04.2021, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , достеменно знаючи, що придбати у ОСОБА_9 за його посередництва автомобіль марки «BMW M5 Competition» погодився ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи довірливі відносини, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, начебто у якості основної частини оплати вартості вищевказаного автомобіля, не збираючись при цьому фактично здійснювати за них покупку автомобіля та не повідомляючи йому про свої попередні домовленості з ОСОБА_10 .

З метою виклику у потерпілого усвідомлення справжності угоди щодо придбання автомобіля за його кошти, ОСОБА_5 пообіцяв ОСОБА_7 , що свідоцтво про право власності на вказаний автомобіль буде зареєстроване на його ім`я.

В цей же день, близько 21.00 год., ОСОБА_10 , не будучи обізнаним, що ОСОБА_5 вже отримав грошові кошти від ОСОБА_7 начебто для придбання вказаного автомобіля, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , у присутності ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 , який діяв від імені власника автомобіля ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 120 000 доларів США у якості оплати вартості вищевказаного автомобіля.

Після отримання грошових коштів, ОСОБА_9 передав ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW M5 Competition» 2019 р.в. VIN: НОМЕР_8 ОСОБА_10 .

У свою чергу ОСОБА_10 передав ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_5 на виконання попередніх домовленостей щодо його подальшого перепродажу та отримання прибутку. На момент угоди вказаний автомобіль фактично перебував вже на майданчику автосалону «Автодом» за адресою: м. Київ, вул. Грінченка, 18 .

Отриманими грошовими коштами від ОСОБА_7 у загальній сумі 120 000 доларів США, що згідно курсу НБУ на той час становило 3 334 800 гривень, ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Надалі, 29.04.2021, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , виконуючи умови угоди з ОСОБА_10 щодо оформлення права власності на сторонню особу та одночасно переслідуючи мету виклику у потерпілого дійсності своїх намірів, за посередництва невстановлених досудовим розслідуванням осіб, перебуваючи в Територіальному сервісному центрі № 8047 за адресою: м. Київ, Велика Кільцева, 110-А, здійснив реєстрацію вищевказаного автомобіля за ОСОБА_7 . Того ж дня, о 16 годині 48 хвилин, ОСОБА_5 через месенджер «WhatsАpp» надіслав фото про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_7 .

Вважаючи, що вказаний автомобіль придбаний за власні кошти, ОСОБА_7 почав використовував його у своїх особистих потребах до 17.07.2021 року.

У свою чергу ОСОБА_10 , дізнавшись про те, що фактично придбаний ним у ОСОБА_9 автомобіль «BMW M5 Competition» протягом тривалого періоду часу перебуває у користуванні незнайомої йому особи, став вимагати у ОСОБА_5 його повернення.

Надалі 17.07.2021 за ініціативи ОСОБА_10 відбулася його зустріч з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , під час якої автомобіль останнім було передано у володіння ОСОБА_10 , дії ОСОБА_5 по заволодінню грошових коштів ОСОБА_7 були фактично викриті.

В подальшому, 24.07.2021 невстановлена досудовим розслідуванням особа, за вказівкою ОСОБА_10 , який не був обізнаний, що вищевказаний автомобіль зареєстрований ОСОБА_5 за ОСОБА_7 , без участі останнього, перереєстрував автомобіль марки «BMW M5 Competition» 2019 року випуску VIN: НОМЕР_8 за ОСОБА_12 , який в подальшому відчужив його третім особам.

17.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

17.05.2024, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено такі речі та документи: довіреність ОСОБА_6 , видана ОСОБА_5 від 16.02.2021; копія договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; чорнові записи на 9 арк.; копія паспорта ОСОБА_5 з додатками на 3 арк.; копія паспорта ОСОБА_5 із зразками підписів на 2 арк.; постанова про вчинення адміністративного правопорушення серія ЕНА № 1363407; три повістки для ОСОБА_5 ; перепустка НОМЕР_9; державні номерні знаки НОМЕР_1 в кількості 2 шт., НОМЕР_2 в кількості 2 шт, НОМЕР_3 в кількості 2 шт, НОМЕР_10 в кількості 2 шт, НОМЕР_4 в кількості 2 шт, НОМЕР_11 в кількості 2 шт., НОМЕР_12 в кількості 2 шт., М1 2135 в кількості 2 шт; мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім карткою НОМЕР_7 із забороною будь-яким особам його використовувати, перетворювати, розпоряджатись та відчужувати на користь третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Постановою слідчого від 17.05.2024 вилучені під час обшуку речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, з метою збереження речових доказів, прокурор просить про задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні частково підтримав клопотання, а саме в частині арешту мобільного телефону «Samsung Galaxy A04» з сім карткою. Зазначив, що вилучений під час обшуку мобільний телефон містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказане майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів. Що стосується решти вилученого під час обшуку майна, прокурор не підтримав клопотання, зазначив, що такі речі та документи не становлять інтерес для слідства.

Власник майна ОСОБА_5 заперечив проти клопотання, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що вилучений під час обшуку телефон був придбаний рік тому, з цього телефону ОСОБА_5 не здійснював спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000902 від 19.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

17.05.2024, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №752/18443/23, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено такі речі та документи: довіреність ОСОБА_6 , видана ОСОБА_5 від 16.02.2021; копія договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; чорнові записи на 9 арк.; копія паспорта ОСОБА_5 з додатками на 3 арк.; копія паспорта ОСОБА_5 із зразками підписів на 2 арк.; постанова про вчинення адміністративного правопорушення серія ЕНА № 1363407; три повістки для ОСОБА_5 ; перепустка НОМЕР_9; державні номерні знаки НОМЕР_1 в кількості 2 шт., НОМЕР_2 в кількості 2 шт, НОМЕР_3 в кількості 2 шт, НОМЕР_10 в кількості 2 шт, НОМЕР_4 в кількості 2 шт, НОМЕР_11 в кількості 2 шт., НОМЕР_12 в кількості 2 шт., М1 2135 в кількості 2 шт; мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім карткою НОМЕР_7 із забороною будь-яким особам його використовувати, перетворювати, розпоряджатись та відчужувати на користь третіх осіб.

Постановою слідчого від 17.05.2024 вилучені під час обшуку речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтвердрується матеріалами клопотання.

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

З огляду на те, що прокурор не підтримав клопотання в частині арешту вилучених під час обшуку речей та документів (довіреність, копія договору купівлі-продажу будинку, чорнові записи, копія паспорту, постанова про вчинення адміністративного правопорушення, повістки, перепустка, державні номерні знаки), слідчий суддя не розглядає по суті обґрунтованість підстав арешту цього майна.

Що стосується вилученого під час обшуку мобільного телефону «Samsung Galaxy A04» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із сім карткою НОМЕР_7 , слід зазначити таке.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучений під час обшуку мобільний телефон із сім картою містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів (відносно вилученого під час обшуку мобільного телефону «Samsung Galaxy A04» із сім картою), може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором доведено, що вилучений17.05.2024 під час обшуку мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» із сім картою може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 17.05.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

02.02.2024, а саме:

-мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім карткою НОМЕР_7 із забороною будь-яким особам його використовувати, перетворювати, розпоряджатись та відчужувати на користь третіх осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1