Номер провадження:1-кп/521/1573/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з секретарями - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406 від 25.03.2024 року відносно:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білолісся, Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, без інвалідності, з середньою освітою, у цивільному шлюбі, неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, а на момент вчинення кримінального правопорушення - Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3564-ІХ від 06.02.2024 року, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб та Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-ІХ від 08.05.2024 року, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Так, 04.03.2024 року ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді механіка апаратної П-249М засекреченого зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_2), у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, а саме до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 (більш точне розташування не вказується у зв`язку із введенням на території України воєнного стану), та ухилявся від проходження військової служби до 24.05.2024 року, тобто понад три доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю та надав покази, які аналогічні за змістом фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, а саме те, що з 08 березня 2022 року він призваний на військову службу, перебував на посаді механіка, у званні «солдат». На початку березня 2024 року, розуміючи що на території країни діє воєнний стан, він дійсно покинув військову частину у зв`язку з вагітністю його цивільної дружини. Зазначив, що звертався до безпосереднього командира з усним проханням надати йому відпустку, але йому було відмовлено. З письмовою заявою щодо відпустки він не звертався. Після того як самовільно залишив військову частину, знаходився вдома та робив ремонт, заготовлював дрова на зиму до моменту його затримання, в травні 2024 року. Кваліфікацію своїх дій не оспорює, просив суд суворо не карати, та висловив бажання продовжити військову службу.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що він, за викладених в обвинувальному акті обставин, будучи військовослужбовцем не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану. Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, надав аналогічні показання і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу ОСОБА_6 , його вік (21 рік) та соціальне положення (має цивільну дружину, яка відповідно до медичного висновку від 06.08.2024 року, перебуває на обліку - вагітність 27 тижнів), стан здоров`я (відсутність відомостей про наявність інвалідності чи тяжких хронічних захворювань); те, що особа осудна, працездатна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває та не судима в силу ст. 89 КК України; повне визнання вини у вчиненому, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Законом України від 13 грудня 2022 року за № 2839-IX, який набрав чинності 27.01.2023 року, внесено зміни до КУпАП, КК України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, відповідно до яких за вчинення кримінального правопорушення за окремими військовими статтями (зокрема ст. 407 КК України в умовах воєнного стану або бойовій обстановці) є неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), та звільнення від відбування покарання з випробуванням (більш відоме як умовне покарання) (ст. 75 КК України).

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу ОСОБА_6 та його ставлення до вчиненого, позицію прокурора суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

В рамках даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2024 року було застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Даний запобіжний захід було продовжено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.07.2024 року.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 слід зарахувати у строк покарання, строк його знаходження під вартою у даному кримінальному провадженні, а саме період з 24.05.2024 року до дня набрання цим вироком законної сили включно.

Враховуючи призначений вид покарання, суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін, як гарантію виконання вироку суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних Силах України - залишити без змін. Запобіжний захід у виді тримання під вартою припиняє свою дію після набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження, а саме період з 24.05.2024 року (з моменту фактичного затримання) до дня набрання цим вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1