В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду у режимі відеоконференції з Державною установою "Вінницьке установа виконання покарань (№81)" кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № від 5 липня 2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. речіца гомельської області республіка беларусь, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, вдівця, військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання у Державній установі "Стрижавська виправна колонія (№81)" Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, вул. Алеї, 62, смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, раніше судимого: вироком Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 березня 2006 року за частиною першою статті 185, частиною третьою статті 185, статтями 69, 70 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; вироком Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 вересня 2007 року за частиною другою статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Садгірського районного суду міста Чернівці від 2 серпня 2013 року за частиною першою статті 185 КК України статтею 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; вироком Садгірського районного суду міста Чернівці від 30 липня 2015 року за частиною третьою статті 185 КК України, до 3 років позбавлення волі; вироком Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 вересня 2019 року за частиною третьою статті 185, частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 70 КК України до 5 років позбавлення волі, - по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 393 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення та кваліфікація кримінального правопорушення, визнані судом доведеними

Обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2022 року за частиною третьою статті 185, частиною четвертою статті 185, статтею 70 КК України до 5 років позбавлення волі, і з 19 січня 2023 року відбуває покарання у Державній установі "Стрижавська виправна колонія (№81)" Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, яка розташована по вул. Алеї, 62 у смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області.

Рішенням профілактичної комісії та постанови начальника вказаної установи від 19 березня 2024 року, відповідно до вимог статті 100 КВК України, засудженого ОСОБА_3 переведено з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації виправної колонії. На підставі наказу начальника виправної колонії № 56 від 21 березня 2024 року, відповідно до вимог статті 118 КВК України, засудженого ОСОБА_3 залучено на контрагентському об`єкті на посаду підсобного робітника у ФОП ОСОБА_6 .

Згідно з договором № 114 від 12 червня 2023 року, укладеного між установою виконання покарань та ФОП ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 5 липня 2024 року перебував на робочому місці та території об`єкта, який розташований в АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 цього ж дня о 16-45 год, скориставшись відсутністю візуального контролю з боку працівників установи, переліз через паркан контрагентського об`єкта та, перебуваючи за межами зони, що охороняється, діючи умисно, свідомо порушуючи правила та умови відбування покарання, таємно, з особистих спонукань здійснив втечу з місця позбавлення волі.

В ході проведення профілактично-розшукових заходів 6 липня 2024 року, близько 11- год, засудженого ОСОБА_3 було виявлено працівниками виправної установи на АДРЕСА_3 , та затримано.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 393 КК України - втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Досліджені судом докази

У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнає повністю і беззаперечно, погоджується надати показання.

Прокурор просить розглянути кримінальне провадження, допитавши обвинуваченого і дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, з чим погодився обвинувачений.

Оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, враховуючи клопотання прокурора, з яким погодився обвинувачений, суд визначає такий обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та встановлює такий порядок їх дослідження : допит обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, характеризуючих особу обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надає показання, що він поспілкувався зі своєю матір`ю, яка хворіє, і вирішив здійснити втечу, щоб її побачити. При цьому він знав, "що буває за втечу" з місць позбавлення волі. О 16-45 год 5 липня 2024 року він, перебуваючи на об`єкті в смт Браїлів ЖЖмеринського району, переліз через паркан і пішов у м. Жмеринку. Переночував на лавочці на вул. Магістральній. Ранком вирішив повернутися на об`єкт і пішов по вул. Магістральній в напрямку смт Браїлів і був виявлений і затриманий працівниками виправної установи. У вчиненому розкаюється.

З матеріалів кримінального провадження видно, що :

- засуджений ОСОБА_3 на оперативно-профілактичних обліках в установі № 81 не перебував;

- відповідно до постанови начальника Стрижавської виправної установи від 19 березня 2024 року засудженого ОСОБА_3 переведено з колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї колонії;

- згідно з наказом № 56 від 21 березня 2024 року засудженого ОСОБА_3 залучено на контрагентському об`єкті поза межами штатних посад;

- строковим договором № 64 від 21 березня 2024 року визначено, зокрема, загальні положення, права та обов`язки засудженого та роботодавця, відповідальність сторін;

- згідно з медичною довідкою установи № 81 від 11 липня 2024 року, засуджений ОСОБА_3 прибув до установи 19 січня 2023 року, на диспансерному обліку не перебуває, стан здоров`я задовільний.

Оцінка доказів

Дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вище перераховані докази відповідно до вимог статті 94 КПК України, суд вважає їх належними і допустимими, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а також визнані і не оспорюються стороною захисту.

Суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив втечу з місць позбавлення волі, будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, і його дії слід кваліфікувати за частиною першою статті 393 КК України.

Відомості щодо особи обвинуваченого

Згідно з довідкою про судимість від 8 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий.

Відповідно до характеристики від 9 липня 2024 року Стрижавської виправної колонії засуджений ОСОБА_3 характеризується задовільно, має одне дисциплінарне стягнення та п`ять заохочень.

Згідно з вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2022 року ОСОБА_3 судимий за частиною третьою статті 185, частиною четвертою статті 185, статтею 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, що у відповідності із статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які у відповідності із статтею 67 цього Кодексу, обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання та особу винного, який раніше судимий, характеризується задовільно; що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Отже, виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Водночас суд враховує, що санкцією частини першої статті 393 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Суд вважає, що виходячи з принципу справедливості покарання, суд має застосувати більш суворий вид покарання за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Приймаючи до уваги вказані вище обставини, що враховані судом при розгляді судового провадження, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, як про це просить прокурор, є пропорційним та адекватним, тобто справедливим і спрямованим на досягнення легітимної мети та співмірними з нею.

Водночас суд враховує, що вчинений обвинуваченим злочин посягає на відносини, що забезпечують належне виконання рішень, вироків, ухвал, постанов суду і призначеного ним покарання.

Тому суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд приймає до уваги, що при вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

Суд упевнений, що саме таке покарання буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, відповідно до якого суд, на основі оцінки ряду вказаних вище загальних і спеціальних критеріїв, зазначених у законі, визначає особі, яка вчинила злочин, справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення засудженого і приватної превенції.

Запобіжний захід не обирався, оскільки обвинувачений відбуває покарання у місцях позбавлення волі.

Суд вважає, що строк відбування покарання обвинуваченому слід відраховувати з дня проголошення вироку, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини : пункти 31, 47 рішення «Руслан Яковенко проти України» (Ruslan Yakovenko v. Ukraine) від 4 вересня 2015 року.

Керуючись статтями 370, 371, 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 393 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

У відповідності із частиною першою статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2022 року обрати ОСОБА_3 остаточну міру покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_3 з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк у такому ж порядку з дня отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому та вручити прокурору.

Суддя ОСОБА_7