Справа № 703/465/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року року СмілянськийміськрайсудЧеркаськоїобластівскладі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000028 від 9 січня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , цигана, громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

- 21 листопада 2022 року Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він в умовах воєнного стану, введеного в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022, термін дії якого, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, 22 грудня 2022 року, близько 11 год. 35 хв., перебуваючи в приміщені магазину «Аврора» по вул. Незалежності, 67 в м. Сміла Черкаської області, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку бездротових навушників «WirelessTWS-4», вартістю384 грн. 44 коп. та шкіряного гаманця, вартістю 54 грн.66 коп., чим заподіяв ТОВ «Вигідна покупка» шкоду на загальну суму 439 грн. 99 коп.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ним діяння.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання прокурор посилається на Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з викладеним прокурор просила закрити кримінальне провадження, оскільки матеріальні збитки, завдані обвинуваченим, не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів, а тому його дії підпадають декриміналізації.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією, підлягає до задоволення оскільки набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Так, відповідно до обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке вчинене ним у грудня 2022 року.

Сума 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на 01.01 2022 року становила 2102грн.

Тобто, діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним і підлягає декриміналізації із звільненням ОСОБА_4 від кримінального покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд).

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berluskoni and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння.

Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, вартість якого не перевищила суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка на 01.01 2022 року становила 2102грн.

Тому діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з його декриміналізацією.

Положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності

правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення, не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян підлягають застосуванню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки у відповідності до ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України цей закон має зворотну дію у часі, скасовує караність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, ч.4 ст. 185 КК України, керуючись п.4-1 ч. 1 ст. 284, 371, 372 КПК України, суд,-

ухвалив:

Кримінальне провадження по обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: ДВД-диск з відеозаписом з камер спостереження в приміщенні магазину «Аврора», залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1132 грн.68 коп., віднести на рахунок держави.

Копію ухвали направити ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її буде скасовано

Суддя : ОСОБА_5