Справа № 314/5165/23
Провадження № 1-кп/314/237/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спеціального судового провадження, у судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 12.10.2023, відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:

у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 12.10.2023, відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 111 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану. Прокурор зазначає, що існують ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою та підставами застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, назаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується. Так, ризики, передбачені п. 1 п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Окрім іншого, ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на території, яка тимчасово контролюється та утримується російськими військами та непідконтрольна органам державної влади України. На теперішній час ОСОБА_5 за викликами не з`являється та жодним чином не повідомив про причини своєї неявки, при цьому його розшук триває. Крім того, ОСОБА_5 на даний час фактично продовжує проходити службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, виконує їх вказівки і розпорядження на території АДРЕСА_1 , а відтак, останній з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких мають доказове значення для підтвердження вини останнього. Також ОСОБА_5 на даний час фактично продовжує проходити службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, виконує їх вказівки і розпорядження, а відтак вчиняє інші злочини на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. Прокурор вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищезазначеним ризикам з боку ОСОБА_5 , а обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити.

Вивчивши клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, обвинувачений зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п. 6, 7 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, дані про особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_5 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України та усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Окрім іншого, ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на території, яка тимчасово контролюється та утримується російськими військами та непідконтрольна органам державної влади України. На теперішній час ОСОБА_5 за викликами не з`являється та жодним чином не повідомив про причини своєї неявки, при цьому його розшук триває. Крім того, ОСОБА_5 на даний час фактично продовжує проходити службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, виконує їх вказівки і розпорядження на території АДРЕСА_1 , а відтак, останній з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких мають доказове значення для підтвердження вини останнього. Також ОСОБА_5 на даний час фактично продовжує проходити службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, виконує їх вказівки і розпорядження, а відтак вчиняє інші злочини на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні та наведених прокурором у судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає можливим застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченому, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 183-184, 194, 197, 370-372 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження: АДРЕСА_2 , громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий), запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до Вільнянського районного суду Запорізької області, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Виконання ухвали покласти на співробітників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

27.11.2024