Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/342/2024 Справа № 641/5895/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001055 від 09.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір?ю - ОСОБА_5 .

Так, 10 березня 2023 року о 04 годині 38 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 , насильство в сім?ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 .

Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 березня 2023 року, за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУПАЛ, а саме - домашньому насильстві відносно своєї матері ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню.

Крім цього, 10 квітня 2023 року о 15 год. 49 хв. ОСОБА_4 , будучи притягнутим 20.03.2023 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, порушуючи терміновий заборонний припис, винесений стосовно нього, перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2023 року, за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме - домашньому насильстві відносно своєї матері ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню.

Крім цього, 09 квітня 2023 року, ОСОБА_4 , повторно, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім?ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров?ю ОСОБА_5 .

Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24 квітня 2023 року, за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме - домашньому насильстві відносно своєї матері ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню.

Крім цього, 23 квітня 2023 року о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім?ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров?ю ОСОБА_5 .

Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 04 травня 2023 року, за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУПАП, а саме - домашньому насильстві відносно своєї матері ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню.

Разом з цим, за вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 органами поліції вносився терміновий заборонний припис, a саме: від 02серпня 2023 року - про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_5 .

Проте, ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , не зважаючи на вжиті заходи у виді адміністративних стягнень та термінового заборонного припису, 03 серпня 2023 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, порушуючи терміновий заборонний припис, винесений стосовно нього (серія НОМЕР_1 ), перебував у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, з метою застосування насильства, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім?ї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сімейну сварку зі своєю матір?ю ОСОБА_5 , із якою пов?язаний спільним побутом, має взаємні права та обов?язки та перебуває у сімейних відносинах, під час якої ображав її нецензурною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь та гідність, залякував та погрожував фізичною розправою, після чого бив зі всієї сили по дверях її кімнати, чим спричинив шкоди її психічному здоров?ю, у зв?язку із чим потерпіла 03 серпня 2023 року звернулась з письмовою заявою до поліції про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за фактом вчинення відносно неї систематичного домашнього насильства з боку останнього.

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 , зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, сварках, залякуванні, приниженні її честі і гідності, залякуванні та погрозах фізичного насильства, які викликали в останньої психологічні страждання, та погіршення якості ї життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України, не визнав, при цьому пояснив, що, можливо, виражався на адресу матері ОСОБА_5 нецензурною лайкою, проте, не погрожував їй фізичною розправою. Зауважив, що відносно нього виносились термінові заборонні приписи, проте, постанов він не отримував, крім того, пояснив, що , можливо, повертався додому раніше на годину або день, ніж було зазначено у постановах. Також, ОСОБА_4 зазначив, що матір його провокує, обмежує доступ в санвузол.

Незважаючи на невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею, не працює, вживає алкогольні напої, постійно вчиняє відносно неї насильство психологічного та фізичного характеру, обмежує доступ до санітарно-гігієнічних приміщень. Так,10.03.2023 року, коли потерпіла ОСОБА_5 спала, ОСОБА_4 почав вибивати двері в її кімнату, виражався на її адресу нецензурною лайкою, ображав та кричав, у зв`язку із чим потерпіла була вимушена встановити броньовані двері у своїй кімнаті. Співробітниками поліції був виписаний терміновий заборонний припис, проте, ОСОБА_4 його порушив. Крім того, 09.04.2023 р., 23.04.2023 р., 03.08.2023р. ОСОБА_4 вчиняв аналогічні дії, у зв`язку із чим потерпіла викликала поліцію. Пояснила, що ОСОБА_4 протягом ночі сидить під дверима її кімнати, а коли вона виходить починає її бити;

- показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні зазначила, що знає сім`ю Уварових, оскільки вона є їх сусідкою, та пояснила, що їй відомо про скандали, які мали місце до подій, пов`язаних з введенням воєнного стану в Україні, на цей час їй відомо, що за адресою проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 часто відбувається виклик поліції, проте підстави такого виклику їй не відомі;

- показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що проживає у під`їзді АДРЕСА_3 , та зі слів потерпілої знає, що ОСОБА_4 вчиняє відносно останньої психологічне та фізичне насильство, в їх квартирі безлад, обвинувачений не працює;

- постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 березня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУПАЛ, та призначене покарання у виді штрафу (а.с.50);

- постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУПАЛ, та призначене покарання у виді громадських робіт (а.с.51);

- постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУПАЛ, та призначене покарання у виді громадських робіт (а.с.52-53);

- постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУПАЛ, та призначене покарання у виді громадських робіт (а.с.54);

- постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 04 травня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУПАЛ, та призначене покарання у виді громадських робіт (а.с.55-56);

- копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії НОМЕР_1 від 02серпня 2023 року, якою ОСОБА_4 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_5 , заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_5 , зобов`язано залишити місце проживання ОСОБА_5 строком на 5 діб з 12 год.00 хв. 02.08.2023 року(а.с.61).

Аналізуючи в судовому засіданні постанови, вбачається, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення судом, в період з 20.03.2023 року по 04.05.2023 року, ОСОБА_4 провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП, визнавав, в подальшому постанови не оскаржував, постанови набрали законної сили.

Таким чином, покази ОСОБА_4 , згідно яких він не вчиняв домашнього насильства стосовно своєї матері, суд оцінює критично, оскільки його свідчення не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та не мають протиріч.

Таким чином, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена повністю та зібраних доказів достатньо для прийняття судом законного судового рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, доведена повністю і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, відсутні.

При цьому суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відсутні.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з діагнозом F.10.2 з 01.2019 року (синдром залежності від алкоголю), офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно. Крім того, суд враховує, що, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), вчинене ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, враховує ступінь тяжкості, характер та суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини його вчинення, обстановку та спосіб вчинення злочину, позицію потерпілої, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, також суд враховує, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому міру покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь, згідно якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та небезпека для суспільства оцінюються як високі, також, на думку органу пробації, можливе виправлення особи без ізоляції від суспільства.

В зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю документів та речових доказів, вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Документи - докази:

- постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 березня 2023 року; постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2023 року; постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24 квітня 2023 року; постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2023 року; постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 04 травня 2023 року; терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії НОМЕР_1 від 02серпня 2023 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1