У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25 клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 24.12.2014, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 24.12.2014, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000481 від 24.12.2014 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 408 та ч.1 ст. 111 КК України.

У невстановлені у ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше лютого 2014 року, невстановлені у ході досудового розслідування представники влади Російської Федерації, діючи у порушення вимог п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй, норм Декларації про недопущення інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року, Декларації про зміцнення міжнародної безпеки від 16 грудня 1970 року, Декларації щодо неприпустимості втручання у внутрішні справи держав, про захист їх незалежності та суверенітету від 21 грудня 1965 року, Визначення агресії від 14 грудня 1974 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, спланували, підготували і розпочали збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації на територію України - Автономну Республіку Крим та місто Севастополь.

У період із лютого 2014 року по березень 2014 року, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, на виконання вказаного вище наказу, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, захопили державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, що знаходяться на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тобто здійснили тимчасову окупацію зазначеної території України, чим змінили межі території та державного кордону України у порушення порядку, встановленого Конституцією України, що здійснюється й станом на теперішній час.

06 березня 2014 року, Верховна Рада Автономної Республіки Крим прийняла Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» № 1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим та іншими нормативно-правовими актами.

14 березня 2014 року, Рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» № 1702-6/14 від 06 березня 2014 року, у зв`язку з чим, вказана вище Постанова втратила чинність.

15 березня 2014 року, Верховна Рада України прийняла Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим» № 891-VІІ, у зв`язку з чим, Верховна Рада Автономної Республіки Крим достроково припинила повноваження.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, статус території Автономної Республіки Крим визначено, як тимчасово окупована територія України, унаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлено особливий правовий режим на цій території та визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» № 2469-VІІІ від 21 червня 2018 року, збройний конфлікт - збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт).

Таким чином, станом на березень 2014 року, Україна перебувала у стані, що характеризується діями щодо вирішення національно-етнічних, релігійних та інших протиріч із застосуванням засобів збройного насильства, за яких держава не переходить в особливий стан, що визначається як війна, і не вводить режим воєнного стану в країні або на частині її території, а збройна боротьба не виходить за межі операційного напрямку (мають місце різні військові інциденти, військові акції, інші військові зіткнення обмеженого масштабу (низької інтенсивності) із застосуванням іррегулярних або регулярних збройних формувань), тобто знаходилася у період збройного конфлікту.

Крім того, в умовах збройного конфлікту та тимчасової окупації території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, вірні Військовій присязі військовослужбовці самостійно або централізовано виходили з тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим, з метою подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

У зв`язку з чим, 08 березня 2014 року, згідно до доручення Прем`єр-міністра України № 6627/0/1, виконуючому обов`язки Міністра оборони України доручено невідкладно вжити заходів для забезпечення розміщення в санаторіях сімей військовослужбовців, які перебувають на території Автономної Республіки Крим.

На виконання зазначеного вище доручення, керівникам підприємств, установ, організацій доручено підготувати відповідні списки військовослужбовців, які бажають вийти з тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим та продовжити військову службу у Збройних Силах України, що у подальшому й зроблено.

Виходячи з необхідності збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців, працівників Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Радою національної безпеки і оборони України прийнято Рішення «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» від 23 березня 2014 року, яке введено в дію Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» № 339/2014 від 24 березня 2014 року.

Згідно до пп. 1 п. 2 зазначеного вище Рішення, вирішено Кабінету Міністрів України невідкладно розпочати разом зі Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Службою зовнішньої розвідки України передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України, забезпечивши при цьому соціальний захист військовослужбовців і працівників таких військових частин (підрозділів), установ та організацій.

На виконання вказаного вище Рішення, 01 квітня 2014 року, Кабінетом Міністрів України схвалено план організації його виконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VІІ від 15 квітня 2014 року, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які прибули з тимчасово окупованої території і виявили бажання (за наявності підстав) звільнитися з військової служби, звільняються з військової служби, у тому числі в особливий період, за наявних підстав, а при їх відсутності - у зв`язку із скороченням штатів, якщо вони звернулися з клопотанням про звільнення протягом трьох місяців після прибуття з тимчасово окупованої території.

В цей же час, згідно до ч. 2 ст. 14 зазначеного вище Закону, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями та правоохоронними органами України строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 квітня 2012 року підполковник ОСОБА_6 призначений на посаду інженера відділу експлуатації Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та Директиви ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 травня 2014 року №4-2 та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відряджені до ІНФОРМАЦІЯ_3 був виданий наказ по особовому складу №14-оф від 14 травня 2014 року про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, до Державного космічного агентства України ( АДРЕСА_1 ), граничний термін прибуття військовослужбовців було встановлено 30 травня 2014 року.

Згідно наказу голови Державного космічного агентства України №14-оф ОСОБА_6 не прибув для подальшого проходження військової служби до міста Києва у пункт постійної дислокації Державного космічного агентства України у строк до 30 травня 2014 року.

Враховуючи викладене існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи повідомлений про необхідність виконання зазначеного наказу, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув на службу з метою ухилення від її проходження з 30 травня 2014 року до теперішнього часу.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється в Дезертирстві, а саме нез`явленні на службу з метою ухилення від військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Крім того, встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , документований паспортом громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Євпаторійським МВ УМВС в АР Крим від 04.07.1996 року, 09 січня 1992 року, прийняв Військову присягу, згідно якої, вступаючи на військову службу, урочисто поклявся народу України завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції України і законів України, зберігати державну і військову таємницю, захищати українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності та ніколи не зрадити народу України.

22 грудня 1997 року, наказом Міністерства оборони України №662 ОСОБА_6 відряджено до Національного космічного агентства України із залишенням на військовій службі.

Відповідно до вимог Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» №1085/2010 від 09 грудня 2010 року, Національне космічне агентство України перейменовано у Державне космічне агентство України.

13 квітня 2012 року наказом Голови Державного космічного агентства України №12-ко, ОСОБА_6 призначено на посаду інженера відділу експлуатації ІНФОРМАЦІЯ_4 , що дислокувався у

АДРЕСА_2 та випробування космічних засобів створено відповідно до Указу Президента України «Про Національний центр управління та випробувань космічних засобів» № 698/96 від 12 серпня 1996 року, функцією якого є завершення всієї ланки космічної діяльності, яку починають наукові установи та підприємства створенням орбітальних та наземних космічних засобів, випробування та експлуатація космічних апаратів та інших виробів, які виведені на орбіту.

Відповідно до структури Національного центру управління та випробування космічних засобів, що діяла станом на 2014 рік, ІНФОРМАЦІЯ_5 (науково-випробувальний) був філією зазначеного Центру та здійснював управління польотами національних космічних апаратів, дослідження далекого космосу з використанням власних технічних засобів, контроль космічного простору та геофізичний моніторинг, випробування космічної техніки, забезпечення обороноздатності та територіальної цілісності України у разі виявлення загроз з космосу.

30 листопада 2003 року наказом НГШ ЗС України №258

ОСОБА_6 присвоєно військове звання «підполковник».

ОСОБА_6 , під час виконання службових обов`язків, був зобов`язаний, окрім іншого, керуватись вимогами статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Водночас, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, обіймаючи посаду інженера відділу експлуатації Національного центру управління та випробувань космічних засобів, у порушення зазначених вище норм законодавства України, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у невстановлений у ході досудового розслідування місці та час, але не пізніше 19 березня 2014 року, ОСОБА_6 , отримав від невстановлених у ході досудового розслідування представників збройних сил Російської Федерації пропозицію щодо подальшого проходження військової служби у збройних силах Російської Федерації.

В цей же час та місці, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою подальшого проходження військової служби у збройних силах Російської Федерації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, погодився з вказаною пропозицією та почав вживати заходи, спрямовані на перехід на бік ворога у період збройного конфлікту.

У подальшому, у невстановлені у ході досудового розслідування час та місці, ОСОБА_6 , вступив на військову службу до збройних сил Російської Федерації.

В цей же час, ОСОБА_6 , незважаючи на прийняття керівництвом Державного космічного агентства України, не пізніше 24 березня 2014 року, усного рішення, доведеного в телефонному режимі до керівництва Національного центру управління та випробування космічних засобів та його структурних підрозділів, а також підрозділів кадрової політики, про передислокацію ІНФОРМАЦІЯ_6 засобів та його особового складу до міста Києва, шляхом подачі військовослужбовцями Збройних Сил України рапортів про їх переведення за власним бажанням до установ та філій Державного космічного агентства України, розміщених на материковій частині України з подальшим їх призначенням на посади, з відповідним рапортом не звернувся.

Таким чином, наприкінці березня 2014 року (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 зараховано, на умовах окупаційної влади, до списків особового складу збройних сил Російської Федерації, та останній почав проходити військову службу у збройних силах Російської Федерації.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, а саме у переході на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України

24.12.2014 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

06.08.2018 на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/8638/18 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6

24.04.2024 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

26.04.2024 року вручено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на допит в якості підозрюваного на 02.05.2024, 03.05.2024 та 04.05.2024 опубліковано повідомлення про підозру та повістки про його виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, зокрема, в офіційній газеті органів державної виконавчої влади України, «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» , у зв`язку із перебуванням останнього на тимчасово окупованій території України.

02.05.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

03.05.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

04.05.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Згідно з повідомленням Білоцерківського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, останній після початку збройної агресії у 2014 році проживав на території АР Крим, яку в подальшому окупували представники рф де й знаходиться до теперішнього часу.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваного не вдалося.

08.05.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, копії яких надаються суду, а саме:

-показання свідків, протоколи впізнання за фотознімками, протоколи оглядів відкритих джерел інформації, висновок експерта, повідомлення про підозру, пам`ятка підозрюваного та повістки про виклик на слідчі дії, постанова про оголошення підозрюваного в розшук.

Таким чином, викладені обставини та матеріали кримінального провадження дають підстави підозрювати останнього у переході на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Постановою Верховної Ради України «Про комплекс невідкладних заходів щодо практичної реалізації міжнародно-правової відповідальності Російської Федерації за збройну агресію проти України» від 20 березня 2018 року № 2356-VIII, Російську Федерацію визнано державою-агресором.

В подальшому підозрюваного оголошено в міжнародний розшук, про що винесено відповідну постанову.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні неодноразово зупинялося та відновлювалося для проведення слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України - з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Так, аналізуючи зібрані в процесі документування злочинної діяльності відомості про особу підозрюваного, отриману доказову базу на підтвердження винуватості останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення приходить до висновку, що останній обґрунтовано підозрюється в учиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за один з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри у вчиненні інкримінованого злочину. Повідомлення про підозру повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

За таких підстав, беручи до уваги те, що підозрюваний ухиляється від явки до органу досудового розслідування, що перешкоджає проведенню з ним слідчих та процесуальних дій із забезпеченням прийняття законного процесуального рішення у даному кримінальному провадженні в розумні строки, підозрювана особа оголошена в міжнародний розшук, орган досудового розслідування вважає необхідним застосування процедури спеціального досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав та за обставин, викладених у клопотанні, наполягав на його задоволенні.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що не мав можливості встановити контакт із підозрюваним, аби з`ясувати позицію останнього стосовно пред`явленої йому підозри.

Вислухавши прокурора та захисника, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого підозрюваним, стосовно якого уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Якщо у кримінальному провадженні повідомлено про підозру декільком особам, слідчий, прокурор вправі звернутися до слідчого судді із клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування лише стосовно тих підозрюваних, щодо яких наявні передбачені частиною другою цієї статті підстави, а стосовно інших підозрюваних подальше досудове розслідування у цьому самому кримінальному провадженні здійснюватиметься згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладені норми, слідчий суддя при вирішенні питання про здійснення спеціального досудового розслідування повинен встановити набуття особою статусу підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри, можливість здійснення спеціального досудового розслідування за фактом інкримінованого правопорушення, та доведеність, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Так, Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000481 від 24.12.2014 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 408 та ч.1 ст. 111 КК України.

24.12.2014 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

06.08.2018 на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/8638/18 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6

24.04.2024 складено повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

26.04.2024 старшим слідчим в ОВС 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на допит в якості підозрюваного на 02.05.2024, 03.05.2024 та 04.05.2024 опубліковано повідомлення про підозру та повістки про його виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, зокрема, в офіційній газеті органів державної виконавчої влади України, «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», , у зв`язку із перебуванням останнього на тимчасово окупованій території України.

02.05.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

03.05.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

04.05.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Згідно з повідомленням Білоцерківського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, останній після початку збройної агресії у 2014 році проживав на території АРК Крим, яку в подальшому окупували представники рф де й знаходиться до теперішнього часу.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваного не вдалося.

08.05.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

26.08.2024 на підставі постанови прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000012 від 08.08.2023 за ч. 1 ст. 111 КК України та № 0000481 від 24.12.2014 за ч. 1 ст. 408 КК України, в яких повідомлено про підозру ОСОБА_6 були об`єднані в одне провадження, якому присвоєно номер № 0000481.

Поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, викладені в його рішеннях.

Поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України, які могли б об`єктивно зв`язувати підозрюваного з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Тобто, слідчим у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

У відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістка про виклик підозрюваного опубліковані на загальнодержавному засобі масової інформації - «Урядовий кур`єра» та на сайті Офісу Генерального прокурора, за результатами чого підозрюваний не з`явився до слідчого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Частиною першою статті 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок здійснення повідомлень передбачений статтею 135 КПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Частиною восьмою статті 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, у відповідності до вимог статті 42 КПК України ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя має також перевірити наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, враховуючи те, що є підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, даний злочин визначений на підставі ст. 297-1 КПК України таким при розслідуванні якого можливе здійснення спеціального досудового розслідування, підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, оголошений у національний та міжнародний розшук, та після вручення повідомлення про підозру не з`явився на виклики слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 9, 22, 42, 297-1, 297-3, 297-4, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 24.12.2014 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Євпаторія, АР Крим, з повною вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408 та ч.1 ст. 111 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1