Справа № 947/7530/24
Провадження № 1-кп/947/773/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі судове засідання у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000046 від 13.01.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 31.05.2023 Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.190 КК України призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт;

- 18.10.2023 Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.389, ст.71 КК України призначено покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць 30 днів

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_3 , засуджена вироком Київського районного суду м.Одеси 04.04.2024 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст..75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік іспитового строку, за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: будучи раніше засудженою за злочин проти власності на шлях виправлення не стала та повторно вчинила умисні майнові злочини за наступних обставин.

21.12.2023 року о 16 годині 48 хвилин, прибула до магазину «АТБ» № НОМЕР_1 , за адресою: м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова, буд.51, що належить ТОВ «АТБ- маркет», де визначила об`єктом свого злочинного посягання товар, що знаходився в торговельній залі вказаного магазину, а саме пляшку алкогольного напою - віскі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах дії воєнного стану, перебуваючи в торгівельні залі магазину, повторно, викрала з полиці магазину «АТБ» № 1289, пляшку віскі «Jack Daniels 40%», ємністю 0,5 літрів, вартістю 490 гривень 80 копійок, без ПДВ, що належить ТОВ «АТБ-маркет».

Після чого, з метою утримання викраденого майна, ОСОБА_3 , сховавши викрадене майна, прослідувала до касової зони, яку пройшла повз, при цьому не розрахувавшись за викрадений товар, та покинула місце скоєння злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду ТОВ «АТБ-маркет» на загальну суму 490 гривень 80 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.01.2024 року о 17 годині 58 хвилин, прибула до магазину «АТБ» № НОМЕР_1 , за адресою: м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова, буд.51, що належить ТОВ «АТБ-маркет», де визначила об`єктом свого злочинного посягання товар, що знаходився в торговельній залі вказаного магазину, а саме пляшку алкогольного напою - віскі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах дії воєнного стану, перебуваючи в торгівельні залі магазину, повторно, викрала з полиці магазину «АТБ» № 1289, пляшку віскі «Jack Daniels 40%», ємністю 0,5 літрів, вартістю 490 гривень 80 копійок, без ПДВ, що належить ТОВ «АТБ-маркет».

Після чого, з метою утримання викраденого майна, ОСОБА_3 , сховавши викрадене майна, прослідувала до касової зони, яку пройшла повз, при цьому не розрахувавшись за викрадений товар, та покинула місце скоєння злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду ТОВ «АТБ-маркет» на загальну суму 490 гривень 80 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.01.2024 року о 09 годині 18 хвилин, прибула до магазину «Таврія В», за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 120, що належить ТОВ «ТАВРІЯ-В», де визначила об`єктом свого злочинного посягання товар, що знаходився в торговельній залі вказаного магазину, а саме пляшку оливкової олії.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах дії воєнного стану, перебуваючи в торгівельні залі магазину, повторно, викрала з полиці магазину «Таврія В», пляшку нерафінованої оливкової олії «Iberica Extra Virgin», ємністю 0,5 літрів, вартістю 351 гривень 49 копійок, без ПДВ, що належить ТОВ «ТАВРІЯ-В».

Після чого, з метою утримання викраденого майна, ОСОБА_3 , сховавши викрадене майна, прослідувала до касової зони, яку пройшла повз, при цьому не розрахувавшись за викрадений товар, та покинула місце скоєння злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду ТОВ «ТАВРІЯ-В» на загальну суму 351 гривень 59 копійок.

Таким чином, дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

03.10.2024 року засуджена ОСОБА_3 подала до суду клопотання про звільнення від покарання за діяння, караність якого усунена законом.

Засуджена також просила суд розглянути дане клопотання без її участі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_3 не заперечував.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Станом на час вчинення кримінального правопорушення, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09.08.2024 року набув чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Так, згідно нової редакції ст.51 КпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідальність за ч.2 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Частиною 7 ст. 42 Закону України «Про правотворчу діяльність» встановлено, що в разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто станом на 2024 рік - до 3028,00 грн., на 2023 рік 2684 грн., а отже суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, за яке засуджена ОСОБА_3 , оскільки вартість таємно викраденого майна за епізодом від 21.12.2023 року становила 490,80 гривень та за епізодами від 04.01.2024 року, 10.01.2024 року становила 490,80 гривень та 351,49 гривень відповідно. Тобто, вказані дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків у порядку частини 2 статті 539 КПК України, має право вирішувати питання, у тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частиною 2 і частиною 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Так, колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в своєму судовому рішенні від 22.08.2024 у справі №567/507/23 зазначила, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд робить висновок, що клопотання про звільнення від покарання за діяння, караність якого усунена законом є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання за діяння, караність якого усунена законом, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , засуджену вироком Київського районного суду м.Одесидо покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75,76 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням на 1 рік іспитового строку, за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння за яке вона була засуджена.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1