Дата документу 07.11.2024Справа № 526/1835/17
Провадження № 1-в/554/249/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» листопада 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання, у зв?язку із закінченням іспитового строку та про приведення вироку у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сковородіно, Амурської області, рф, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 23.02.2018 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання, згідно ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, який приведено у відповідність ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.09.2020 року в частині покарання за ч.1 ст. 185 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі, виходячи з перерахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

ОСОБА_4 утримувався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» з 27.02.2018 року.

09.07.2018 року вироком Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року виконувати окремо.

14.08.2024 році вироком Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року виконувати окремо.

В поданні начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 просить суд розглянути питання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 357 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку та про приведення вироку за ч.1 ст. 185 КК України у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Подання мотивоване тим, що згідно вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року, 17.02.2017 року ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України, а саме викрав пластикову кредитну картку, належну потерпілому ОСОБА_7 та зняв з вказаної кредитної картки грошові кошти в сумі 900 грн., які витратив на власні потреби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 рокунабрав законної сили 27.03.2018 року. На обліку в Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 перебуває з 30.03.2018 року. Представник органу пробації в поданні просить звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 рокуза ч.1 ст. 357 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку, при цьому зазначаючи, що ОСОБА_4 умови відбування покарання не порушував, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, ризики оцінки вчинення повторного кримінального правопорушення є низькими. Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Враховуючи норми Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, а також вимоги ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5 КК України, вартість шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_7 станом на день розгляду подання судом, не досягає межі вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність. Таким чином, має місце декриміналізація вказаного діяння, що є підставою для звільнення ОСОБА_4 в частині призначеного судом покарання за ч.1 ст. 185 КК України.

Представник органу пробації підтримала подання, просить задовольнити, уточнивши його вимоги, з урахуванням ч. 2 ст. 74 КК України, а саме просить звільнити засудженого в частині призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння, за яке він був засудженийта звільнити в частині призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 357 КК України в зв`язку із закінченням іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення подання органу пробації.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. В теперішній час відбуває покарання з вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14.08.2024 року в місцях позбавлення волі. Його неявка відповідно до абз.2 ч.5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для розгляду подання.

Суд, вислухавши думку представника органу пробації, прокурора, дослідивши подання, матеріали особової справи, приходить до наступних висновків:

Зматеріалів подання вбачається, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання, згідно ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, який приведено у відповідність ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.09.2020 року в частині покарання за ч.1 ст. 185 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі, виходячи з перерахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 27.03.2018 року.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області з 30.03.2018 року.

В подальшому, вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 09.07.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року виконувати окремо.

14.07.2019 року відносно ОСОБА_4 за поданням орган пробації Полтавським ВП ГУНП в Полтавській області зведено ОРС категорії «Розшук» №14/19.

25.06.2024 року ОСОБА_4 доставлено до Полтавського районного суду Полтавської області та ухвалою суду від 25.06.2024 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14.08.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року виконувати окремо.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно ч.1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Судом встановлено, що 22.08.2019 року сплив іспитовий строк, встановлений вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року, а тому, у зв?язку із закінченням іспитового строку, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного вироком суду за ч.1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Крім того, зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив17 лютого 2017 року, вказаним правопорушенням потерпілому завдано матеріального збитку на суму 900,00 грн.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 800 грн. 00 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1600 грн. (800,00х2=1600).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В постанові ОП ККС ВС від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) зробила висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв?язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п.2 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеногосудом покарання.

Ураховуючи, те, що сума збитку завданого потерпілому 17 лютого 2017 року становила 900,00 грн., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1600,00 грн., суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, наявні підстави для задоволення подання представника органу пробації та звільнення засудженого від призначеного судом покарання за ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений..

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 369-372, 537 ч.1 п.13, 539 КПК України, ст. ст. 3, 4, 5, ч.2 ст. 74, ч.1 ст. 78 КК України, ч.2 ст. 165 КВК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сковородіно, Амурської області, рф, від відбування покарання, призначеного вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2018 року за ч.1 ст. 357 України,у зв?язку із закінченням іспитового строку.

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сковородіно, Амурської області, рф, від призначеного вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2018 року покарання за ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 7 /семи/ днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1