Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/561/24
Провадження № 1-кп/499/83/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000231 від 13 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

Так встановлено, що 12.04.2024 року, в вечірній час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із раніше йому знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували на вулиці біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 де вживали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт.

В подальшому ОСОБА_4 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_7 , що виникли під час конфлікту, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх досягнення, завдав останньому множинні удари кулаками обох рук в область голови, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців обличчя, крововиливу в склеру лівого ока; крововиливів в м`які тканини голови; розповсюдженого крововиливу під м`які оболонки великих півкуль головного мозку, мозочку та продовгуватого мозку, крововилив в правий боковий шлуночок головного мозку, що складають єдиний морфологічний комплекс закритої черепно-мозкової травми, який за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень, що у своєму перебігу ускладнились набряком і стисненням головного мозку, 12.04.2024, в період часу близько 22:00-23:00 години, на місці події настала смерть ОСОБА_7 , яка знаходиться у прямому причинному зв`язку із вищевказаною травмою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у скоєному правопорушенні повністю і погодився надати свої покази суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечила, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують особу її підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_4 також не заперечував, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що його характеризують.

Потерпілий також не заперечував щодо такого порядку розгляду справи.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості показів ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що дійсно 12.04.2024 року, в вечірній час доби, більш точного часу не пам`ятає, він, разом із раніше йому знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували на вулиці біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 де разом вживали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ним та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт. Потім, у нього раптово виникло бажання на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Він розумів, що своїми діями може нанести йому ушкодження, та бажав їх нанести. В результаті своїх дій він завдав ОСОБА_7 декілька ударів кулаками обох рук в область голови, після чого ОСОБА_7 упав на землю, а він пішов додому. Дізнався про смерть ОСОБА_7 наступного дня від працівників поліції.

Тобто допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в скоєному діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованих діянь, в скоєному розкаявся.

Суд зазначає, що покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини які пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як обтяжуючу обставину.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває. Але, відповідно до медичної довідки наданої захисником обвинуваченого хворіє на важку невиліковну хворобу. Також суд враховує, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненому злочині, що свідчить про його каяття.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з його реальним відбуванням на строк в межах санкцій ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі. Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога дотримуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах, при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком законної сили, і не знаходить правових підстав для зміни такого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 13.04.2024 року.

Обраний запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 17.04.2024 року на кофту з капюшоном сірого кольору зі слідами бурого кольору схожих на кров, одну пару резинових шльопанців чорного кольору з принтом карти України та Тризуба, зі слідами бурого кольору схожих на кров, пусту пластикову пляшку, об`ємом 0,5 літра з назвою «Караван мохіто», пусту пластикову пляшку, об`ємом 1,5 літрів з назвою «Поляна квасова», полімерний пакет білого кольору з назвою «Мережі магазинів Точка», тканинну кепку чорного кольору, металевий ґудзик, змив речовини бурого кольору схожої на кров з поверхні каменя, два недопалки цигарок без фільтра, пусту коробка для зберігання сірників зі слідом бурого кольору схожого на кров, запальничку жовтого кольору, одну пачку з під цигарок марки «Ritm», фільтр цигарки «Rothmans», фільтр цигарки без будь-якого маркування, мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 7А» ІМЕН- НОМЕР_1 ; ІМЕІ2 НОМЕР_2 - скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 17.04.2024 року на три фрагменти синтетичної тканини чорного кольору на одному з яких наявний принт білого кольору скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 17.04.2024 року на штани чоловічі чорного кольору, футболка чоловіча чорного кольору, труси чоловічі темно-сірого кольору, пара шкарпеток чоловічих чорного кольору, взуття чоловіче чорного кольору ззовні схоже на кросівки 41 розміру- поміщено до сейф пакету ГМ2 4023225, волосся з п`яти ділянок голови трупу ОСОБА_7 , - поміщено до паперового конверта № 1, змиви з правої та лівої руки трупа ОСОБА_7 ,- поміщено до паперового конверта № 2, зрізи нігтів з лівої та правої руки трупа ОСОБА_7 , - поміщено до паперового конверта № 3, зразок крові трупа ОСОБА_7 , - поміщено до паперового конверта № 4- скасувати.

Речові докази по справі, а саме: кофту з капюшоном сірого кольору зі слідами бурого кольору схожих на кров, одну пару резинових шльопанців чорного кольору з принтом карти України та Тризуба, зі слідами бурого кольору схожих на кров, пусту пластикову пляшку, об`ємом 0,5 літра з назвою «Караван мохіто», пусту пластикову пляшку, об`ємом 1,5 літрів з назвою «Поляна квасова», полімерний пакет білого кольору з назвою «Мережі магазинів Точка», тканинну кепку чорного кольору, металевий ґудзик, змив речовини бурого кольору схожої на кров з поверхні каменя, два недопалки цигарок без фільтра, пусту коробка для зберігання сірників зі слідом бурого кольору схожого на кров, запальничку жовтого кольору, одну пачку з під цигарок марки «Ritm», фільтр цигарки «Rothmans», фільтр цигарки без будь-якого маркування, три фрагменти синтетичної тканини чорного кольору на одному з яких наявний принт білого кольору, штани чоловічі чорного кольору, футболка чоловіча чорного кольору, труси чоловічі темно-сірого кольору, пара шкарпеток чоловічих чорного кольору, взуття чоловіче чорного кольору ззовні схоже на кросівки 41 розміру- поміщено до сейф пакету ГМ2 4023225, волосся з п`яти ділянок голови трупу ОСОБА_7 , - поміщено до паперового конверта № 1, змиви з правої та лівої руки трупа ОСОБА_7 ,- поміщено до паперового конверта № 2, зрізи нігтів з лівої та правої руки трупа ОСОБА_7 , - поміщено до паперового конверта № 3, зразок крові трупа ОСОБА_7 , - поміщено до паперового конверта № 4 знищити.

Мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 7А» ІМЕН- НОМЕР_1 ; ІМЕІ2 НОМЕР_2 повернути потерпілому.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_8