УХВАЛА

04.09.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000488 від 14.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшов указаний обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 надав суду клопотання про повернення обвинувального акту від 30.05.2024, обґрунтовуючи, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам, які передбачені КПК України. В обвинувальному акті, що перебуває на розгляді зазначається, що викривачем у кримінальному провадженні є ОСОБА_7 , 09.09.1993 року. Статтею 3 КПК України визначено, що викривач це фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування. Цією ж статтею викривач визначається, як окремий учасник кримінального провадження. У матеріалах кримінального провадження наявна заява про вчинення злочину від імені ОСОБА_7 , виконана на ім`я начальника Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області ДСР НП України, при цьому така заява, відповідно до відміток наявних на ній, зареєстрована 14.09.2023 в Управлінні стратегічних розслідувань в Житомирській області (далі УСР в Житомирській області). Згідно положення про Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, що затверджене наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 06.11.2019 року за № 17, та яке перебуває в загальному доступі, вказане управління здійснює оперативно-розшукову діяльність, та в цілому не є органом досудового розслідування. Відповідно до інформації, яка вказана у витягах з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які наявні у матеріалах кримінального провадження №0000488, в графі «ПІП потерпілого, заявника...» вказується «матеріали правоохоронних, судових та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень». Поряд з цим, матеріали кримінального провадження не містять жодних повідомлень Національного агентства з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача. Вважає, що не завжди той хто повідомив певну інформацію, щодо начебто вчинення злочину (корупційного) є викривачем, при цьому не являється простим заявником. Слідчим та прокурором в обвинувальному акті, який розглядається безпідставно визначено заявнику ОСОБА_7 статус викривача. Більше того, з врахуванням поведінки останнього, під час проведення негласних слідчих дій, що пов`язана із надмірною ініціативою, щодо зустрічей з обвинуваченої, провокуванням її до розмов можна попередньо ствердити, що такий статус викривача було визначено для штучного звуження можливостей сторони захисту, оскільки в даному випадку визначений викривач має ширші права у кримінальному провадженні. Крім того, зазначено, що обвинувальний акт, який знаходиться на розгляді містить неправдиву інформацію, яка напряму відносяться до найменування кримінального провадження, відомості про яке мають міститися в обвинувальному акті, в силу вимог передбачених ст. 291 КПК України. Так на першому аркуші обвинувального акту зазначається «Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2023 за №0000497 за ч. 3 ст. 332 КК України». Поряд з цим, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.09.2023, відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000497 внесені 21.09.2023 року за ч. 2 ст. 332 КК України. Крім того, в обвинувальному акті зазначається, що відомості про об`єднання досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000497 за ч. 3 ст. 332 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2023 та присвоєно єдиний №0000488. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.09.2023, станом на зазначену дату до кримінального провадження №0000488 приєднано кримінальне провадження за ч. 2 ст. 332 КК України відомості щодо якого внесені до ЄРДР 21.09.2023.

У судовому засіданні сторона захисту підтримала зазначене клопотання, просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту, підтримавши свої письмові заперечення від 09.08.2024.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу, частиною 2 якої визначено перелік необхідних відомостей:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого;

3) анкетні відомості кожного потерпілого;

3-1) анкетні відомості викривача;

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта;

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України слід зазначити, що Закон вимагає відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення, що узгоджується з численною судовою практикою.

Відтак, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_4 зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема і щодо викривача, і найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам зазначеної статті КПК України, в тому числі, щодо наявності викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію дій обвинуваченої з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість суду та учасникам судового процесу зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Доводи сторони захисту щодо невірного зазначення викривача, а також найменування кримінального провадження є безпідставними, та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Так, з врахуванням частини 4 статті 291 КПК України (якою заборонено до початку судового розгляду надавати суду інші документи, крім обвинувального акта та додатків до нього), для перевірки обвинувального акта на відповідність вимогам КПК України, у розпорядженні суду на стадії підготовчого судового провадження є лише сам обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

В постанові Верховного Суду від 03.07.2019 в справі №273/1053/17 міститься такий правовий висновок: «При цьому відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність зазначення тих чи інших відомостей в обвинувальному акті, без перевірки їх доказами, правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

При цьому, питання про відповідність викладення обвинувального акту фактичним обставинам справи, про узгодженість викладених фактичних обставин справи (час, місце, спосіб тощо) з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, про наявність чи відсутність тих чи інших відомостей, не може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, які можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Також доведеність обвинувачення, які досліджуються під час судового розгляду, оцінюються судом вже в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення, тобто не можуть бути оцінені під час підготовчого судового провадження.

Аналіз судом у підготовчому судовому засіданні формулювання обвинувачення та оцінка обставин, які підлягають доказуванню, по суті, є виходом суду за межі предмету судового розгляду.

Із урахуванням практики, зокрема Верховного суду України, на стадії підготовчого провадження підставою для такого повернення обвинувального акту може бути лише невідповідність вимогам КПК, яка суттєво перешкоджає призначенню судового розгляду, що знову ж таки узгоджується з численною судовою практикою за результатами розгляду аналогічних за змістом та суттю клопотань сторони захисту (серед іншого, постанова Верховного Суду від 03.07.2019 в справі №273/1053/17).

Враховуючи викладене, доводи викладені в поданому клопотанні сторони захисту є безпідставними і такими, що не знаходять свого підтвердження. Обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Крім того, стороною захисту не наведено жодних переконливих аргументів, за яких суд може повернути обвинувальний акт прокурору, а тому таке клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 314 КПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000488 від 14.09.2023 стосовно ОСОБА_4 , за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1