Справа № 1-609/2006 Провадження №11-кп/802/525/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання по кримінальній справі №1-609/2006 відносно ОСОБА_8 , за ознаками злочинів, передбачених ст.190 ч.2, 190 ч.3, 357 ч.3, 358 ч.2 та 358 ч.3 КК України.

Оскаржуваною ухвалою суду заяву ОСОБА_7 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання по кримінальній справі №1-609/2006 відносно ОСОБА_8 , за ознаками злочинів, передбачених ст.190 ч.2, 190 ч.3, 357 ч.3, 358 ч.2 та 358 ч.3 КК України, залишено без задоволення.

Своє рішення суд мотивував тим, що заявником було порушено строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, ОСОБА_7 як в своїй заяві, так і в судовому засіданні не зміг навести поважні причини щодо поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому суд відмовив у задоволенні вказаної заяви.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що він вчасно, в межах строків пред`явив до виконання виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області. Вказує на те, що до отримання відповіді з Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку, він як стягував не знав і не міг знати про фактичну втрату виконавчого документу. Також зазначає, що факт відсутності виконавчого документа у його як стягувача, а також в органі державної виконавчої служби, свідчить про його втрату. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою його заяву про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Заслухавши доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги, представника заявника адвоката ОСОБА_6 , який подану апеляційну скаргу підтримував та просив скасувати ухвалу суду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були дотримані.

Відповідно до ч.3 ст.535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Як вбачається з ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день набрання рішенням суду законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема, виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2006 року, крім іншого, вирішено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до засудженого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди. Вирок суду набрав законної сили 28.09.2006 (а.с.14-25).

Тобто, враховуючи загальний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 3 роки, в даному кримінальному провадженні виконавчий лист міг бути пред`явленим, з граничним строком, до 29.09.2009.

З копії листа відповіді державного виконавця Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відділу ДВС у м. Луцьку №90320 від 15.04.2024, адресованого ОСОБА_7 , вбачається, що на адресу Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області 18.04.2017 надійшла заява стягувача щодо примусового виконання виконавчого листа №1-609/2006, виданого 01.10.2006 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 69036 гривень матеріальної шкоди.

В подальшому державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання у зв`язку із тим, що виконавчий документ пред`явлено із порушенням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання (а.с.9).

ОСОБА_7 у своїй заяві щодо причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, взагалі не обґрунтовує причини такого пропуску.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 жовтня 2006 року, відкрито виконавче провадження про примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 69036 грн. завданої матеріальної шкоди (а.п.7).

Копія даної постанови згідно супровідного листа від 19.10.2006 направлена ОСОБА_10 (а.п.7).

Вирішуючи питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, суд першої інстанції відмовив в його поновленні.

Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що заявником не доведено належними та допустимими доказами, відповідно до положень ст.ст.76-81 ЦПК України, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання ним було пропущено з поважних причин.

Більш того, на виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2006 року судом, у визначені законом строки, було видано виконавчий лист, тобто здійснено всі визначені законом дії для захисту порушеного права потерпілого, здійснювати контроль за виконанням судового рішення належить саме стягувану, як зацікавленій особі, однак впродовж тривалого часу, з часу видачі виконавчого листа виконавчого листа у 2006 році, ОСОБА_7 байдуже ставився до виконання своїх прав та обов`язків, не сумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі виконання рішення суду.

Той факт, що вирок суду в частині стягнення матеріальної шкоди не виконано, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа, оскільки законодавцем визначено строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах установленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

З огляду на встановлені обставини апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа та як наслідок підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не навів спростувань висновків суду першої інстанції. Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, є ідентичними доводам його заяви, на які суд першої інстанції дав вичерпну відповідь, та з яким погоджується апеляційний суд.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного рішення місцевого суду і не вбачає підстав для його скасування та постановлення нової ухвали, поновлення ОСОБА_7 строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2024 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді