Дата документу 10.10.2024 Справа № 326/1606/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/157/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №326/1606/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора (зі змінами) на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борисівка Приморського району Запорізької області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 10.08.2021 року приблизно о 12 годині, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав велосипед «Салют» зеленого кольору, вартістю 900 грн., який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Йому призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71, 72, 81 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 14.08.2012 року остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК у виді 6 місяців арешту. На підставі ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 14.08.2012 року остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що 09.03.2021 року ОСОБА_8 був умовно-достроково звільнений від відбування покарання за попереднім вироком на строк 3 роки 1 місяць 15 днів. А тому суд з огляду на положення ст.71 КК повинен був призначити обвинуваченому остаточне покарання більше від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, проте суд не дотримався зазначених вимог кримінального закону.

До вказаної апеляційної скарги прокурором було внесено зміни, відповідно до яких прокурор просив вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що 09.08.2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого чужого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже станом на день вчинення кримінального правопорушення (10.08.2021 року) сума шкоди для кримінальної відповідальності мала бути більша 2270 грн., тоді як обвинуваченим вчинено таємне викрадення чужого майна на суму 900 грн. Відтак на теперішній час вчинене обвинуваченим діяння не є кримінально караним, а тому кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності, яке, в подальшому, під час з`ясування думки учасників провадження з приводу вказаного клопотання, захисник просив залишити без розгляду.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги (зі змінами) та наполягала на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги (зі змінами); перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги (зі змінами), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга (зі змінами) підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК).

Відповідно до ч.2 ст.5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Крім того, частиною 3 вказаної статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Як вбачається з вироку суду, сума викраденого ОСОБА_8 майна становить 900 грн.

Таким чином, на момент набрання чинності Закону №3886-IX від 18.07.2024 року кримінально караним діянням залишилось таємне викрадення чужого майна (крадіжка), мінімальна вартість якого становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день вчинення злочину складало 2270 грн.

З огляду на викладене дії ОСОБА_8 підпадають під ознаку адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст.51 КУпАП.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора (зі змінами) задовольнити.

Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4