ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2379/24 Справа № 202/5445/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 у інтересах ОСОБА_8 , подану на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , який народився у с.Заозір`я Зарічненського району Рівненської області, має громадянство України, раніше не був засудженим, працює у КП «Дніпровський електротранспорт» на посаді слюсаря, утримує малолітню дитину ОСОБА_9 , 2019 року народження, мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, із призначенням покарання у вигляді штрафу у дохід держави, у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із розстрочкою сплати такого штрафу на 10 місяців шляхом щомісячного внесення грошових коштів, яка відповідає 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1 700 грн, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України; стягнуто із ОСОБА_8 процесуальні витрати у загальному розмірі 8330,08 грн., -

встановила:

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 12 год. 21 хв., перебував на ділянці місцевості, а саме біля будинку АДРЕСА_2 , де на землі біля дерева помітив металеву ємність округлої форми, в якій знаходився прозорий сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, піднявши та перевіривши вміст якої, останній визначив для себе її як психотропну речовину. В цей момент у ОСОБА_8 раптово виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись за вищевказаною адресою, поклав металеву ємність округлої форми в якій знаходився прозорий сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору до лівої задньої кишені одягнутих на ньому штанів, таким чином придбав та почав зберігати при собі для особистого вживання психотропну речовину без мети збуту.

Далі, в той же день, а саме 22.12.2023, приблизно о 12 годині 07 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 був зупинений працівниками поліції та на запитання поліцейських, чи має при собі заборонені предмети, відповів, що не має.

Після чого працівником поліції був здійснений превентивний поліцейський захід, а саме поверхнева перевірка, відповідно до ст. 34 Закону України про «Національну поліцію», в ході якої ОСОБА_8 самостійно викинув із своєї лівої задньої кишені штанів металеву ємність округлої форми в якій знаходився прозорий сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Після чого, 22.12.2023 в період часу з 14 год. 10 хв. по 14 год. 30 хв. у присутності двох понятих та ОСОБА_8 , біля будинку АДРЕСА_2 , з землі вилучено сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який знаходився у металевій ємності округлої форми.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/47758-НЗПРАП від 28.12.2023 надана на експертизу 27.12.2023 кристалічна речовина білого кольору масою 0,4272 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну складає відповідно 0,3254 г.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ч.1 ст.309 КК України незаконнепридбаннята зберіганняпсихотропних речовин, без мети збуту.

У поданій апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 просить про зміну вироку сущу щодо її підзахисного у частині призначення покарання: пом`якшити призначене покарання, призначивши ОСОБА_8 , із застосуванням ст.69 КК України, покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 та також розстрочити сплату такого розміру штрафу на строк 10 місяців.

Із наведенням змісту ст.ст.50,53,65 КК України, практики ЄСПЛ тощо вважає, що судом призначений такий розмір покарання без належного врахування характеристиці особи ОСОБА_8 та тяжкості вчиненого ним діяння, у причетності до якого обвинувачений щиросердно розкаявся.

Під час апеляційного розгляду:

- захисниця ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу у повному обсязі наведених у ній доводів та просила про зміну вироку суду у частині розміру призначеного покарання;

- прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши наведені у скарзі доводи та співставивши із наявними матеріалами кримінального провадження у частині оскаржених обставин, проаналізувавши додатково надані захисником докази, які характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального проступку за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України, як і відповідність вимогам діючого КПК України проведеного судом спрощеного порядку розгляду матеріалів провадження захисницею не оскаржуються, тому, апеляційний суд вирок у цій частині не розглядає.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисниці щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.50.65 КК та роз`яснюючих положень п.1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності і індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характери вчинених дій. їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому повноваження суду (його права га обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття "судова дискреція" (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував та справедливо зазначив, що той уперше вчинив кримінальний проступок, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, визнав у якості пом`якшуючої для покарання обставину щирого визнання своєї провини обвинуваченим, не встановив обтяжуючих покарання обставин.

Тобто, суд визначив усі, перелічені у апеляційній скарзі захисниці, обставини та призначив ОСОБА_8 мінімальний розмір покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.309 КК України та застосував розстрочку для ОСОБА_10 сплати такого розміру штрафу.

Підстав для зміни розміру призначеного судом покарання за наведеними у апеляційній скарзі захисниці обставинами колегія суддів не убачає, як і існування доведених обставин для застосування вимог ст.69 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, до Верховного Суду. протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3