ВИРОК

Іменем України

23.09.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 01 серпня 2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сімферополь, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 в частині призначення покарання справа №466/8233/19, до покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

31.07.2020, близько 06:50 год., ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману проник на огороджену прилеглу територію будинку АДРЕСА_3 , звідки викрав велосипед марки «CROSSRIDE» моделі «VISPO» чорно-жовтого кольору, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 3200 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що викрав велосипед. Розпорядився велосипедом на власний розсуд. Крадіжку вчинив у зв`язку з важким матеріальним становищем. Дії відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Мотиви і мета вчинення злочину, а також майно, яке він викрав, в обвинувальному акті відображені вірно. У вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, щодо покарання покладається на розсуд суду.

Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про завершення судового розгляду у відсутності потерпілого.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

Між тим, суд з`ясував в обвинуваченого та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин, відповідно до ст.67 КК, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, його стадію, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного. Також, суд враховує фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжучих обставин, не перебуває на обліку в лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, та доходить до переконання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд також враховує таке.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року у справі №466/8233/19, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.185 КК України, та відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07 жовтня 2021 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 року, вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2024 року стосовно ОСОБА_4 в частині призначення покарання змінено. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.185 КК України та відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2024 року та покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07 жовтня 2021 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Суд вважає за необхідне, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 року справа (№466/8233/19).

Цивільний позов під час судового розгляду не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання речових доказів по справі вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки 5 /п`ять/ місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 року справа (№466/8233/19), остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки 9 /дев`ять/ місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення даного вироку.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 року, яким враховано вирок Залізничного районного суду м.Львова від 07 жовтня 2021 року, з 03 червня 2021 року по 22 вересня 2024 року включно.

Речові докази, а саме:

цифровий носій CD-R диск залишити при матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Головуючий суддя ОСОБА_1