Справа № 953/8014/24
н/п 1-кс/953/8270/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділом нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0001276 від 21.06.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м.Харкова, із повною середньою освітою, одруженому, пенсіонеру, інваліду 3-ї групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України,-,-

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, в межах строків досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001276 від 21.06.2024, в якому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуваючи в Харківській області, більш точне місце на даний час не встановлено, будучи прихильником політичного курсу та перебуваючи під впливом ідеології Російської Федерації, не маючи патріотичних переконань, у ситуації що склалася в умовах воєнного станув державі, в невстановлений період часу, але не пізніше 01.06.2024, встановив контакт із представником держави-агресора, працівником спецслужби рф ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому ОСОБА_9 як працівник спецслужби РФ та представник держави-агресора, розуміючи, що ОСОБА_8 підтримує ідеологічні погляди РФ, запропонував ОСОБА_8 співпрацю, спрямовану на допомогу представнику спецслужби РФ ( ОСОБА_9 ) у проведенні підривної діяльності проти України на території м. Харкова та Харківської області, на що останній добровільно погодився надавати свою допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, у зв`язку із чим у ОСОБА_8 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

В той же час, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_8 , розуміючи що для реалізації свого умислу потрібні ще люди і маючи знайомого, який також підтримує ідеологічні погляди рф, залучив до вказаної протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також добровільно погодився надавати допомогу у проведенні підривної діяльності проти України шляхом виконання завдань представника держави-агресора рф.

Таким чином, у період ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 надали добровільну згоду на здійснення дій, спрямованих на виконання злочинних завдань представника спецслужби держави-агресора РФ ОСОБА_9 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, а також завдань ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , в кінці вересня 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території Харківської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, маючи домовленість із ОСОБА_8 , розуміючи що останній має стійкий злочинний зв`язок із ОСОБА_9 та надає йому активну допомогу (в тому числі інформаційну) у здійсненні підривної діяльності проти України, зібрав інформацію щодо місця розташування військової техніки ЗСУ біля АДРЕСА_2 та 24.09.2024 о 20:38, надіслав її ОСОБА_8 за допомогою месенджера «Телеграм» для її подальшої передачі ОСОБА_9 , шляхом відправлення повідомлення з описом місцевості на якій знаходиться військова техніка ЗСУ.

В подальшому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, а також завдань ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , після отримання вищевказаної інформації від ОСОБА_5 , 25.09.2024 о 06:52, перебуваючи на території Харківської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, переслав в месенджері «Телеграм» вказане повідомлення представнику спецслужби рф - ОСОБА_9 , з поміткою (мовою оригіналу): «Володя. это инфа от деда», тим самим вчинивши дії, на виконання злочинного завдання представника спецслужби іноземної держави.

Згідно відповіді із ЗСУ, у даний період, поблизу с. Охоче Харківського району Харківської області підрозділами Сил оборони дійсно виконувались завдання за призначенням, а приблизно через тиждень після передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 інформації представнику спецслужби РФ ОСОБА_9 , у вказаній місцевості активізувалася розвідувальна діяльність збройних сил Російської Федерації.

Слідчий вказує, що 08.11.2024 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208, ст.615 КПК України.

09.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

На думку сторони обвинувачення причетність підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Також, в ході досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_5 , одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, може вчинити дії, які містять ризики, передбачені п. 1, 2, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п.п. 1, 2, 4, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Сторона захисту проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечувала, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, підозру визнали частково. З огляду на зазначене, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров"я, прохала обрати запобіжнийц захід у вигляді домашнього арешту.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши додані до клопотання документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 21.06.2024 за № 0001276, в рамках якого подається дане клопотання.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.111 КК України внесені до ЄРДР 27.08.2024 за фактом того, що під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0001276, 27.08.2024 від ГВ КР Управління було отримано інформацію, що на даний момент, в умовах воєнного стану, на території Харківського району, діє група невстановлених осіб, представники якої, за вказівками кураторів зі спецслужб рф, здійснює розвідувально-підривну діяльність на території регіону шляхом вербування осіб, виготовлення засобів ліквідації та вибухів, збору інформації про місця дислокації Сил оборони України, проведення диверсійних та організацією інших заходів на шкоду державній безпеці та обороноздатності України.

08.11.2024 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

ОСОБА_5 о 01 годині 25 хвилин 09 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0001276 від 21.06.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 09.11.2024

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та не заперечувалось останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: надання представниками іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останій є громадянином України та осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», строк дії якого неодноразово продовжено по теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: показань підозрюваного ОСОБА_10 , які містяться у протоколі додаткового допиту від 26.09.2024; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2024; даних, які містяться у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 01.11.2024; даних, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 08.11.2024.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1,2,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суддя, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: надання представниками іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб - злочину проти основ Національної безпеки України, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Крім того, достатньо обґрунтованими є ризики знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на те, що досудове розслідування на даний час не завершено та органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії.

Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наявності існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: надання представниками іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб - злочину проти основ Національної безпеки України, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який є п інвалідом 3-ї групи, пенсіонер, одружений, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,2,4 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням положень характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що злочин за ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, є злочином проти основ Національної Безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який підлягає у необхідності захисту високих стандартів, охорони прав, як інтересів суспільства, так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями109-114-2,258-258-5,260,261,437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою. Отже це є імперативна норма, визначена законодавцем.

З огляду на зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Так, слідча суддя, з урахуванням положень абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, а саме злочину проти основ Національної безпеки України, вчинений під час дії воєнного стану.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділом нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0001276 від 21.06.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 20 (двадцять) днів - до 29 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 29.11.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1