Провадження №1-кп/638/100/24

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарях : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000262 від 19.01.2016 у відношенні :

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у селі Нерубайське, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, ромської національності, з початковою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, -

за участю :

прокурорів : ОСОБА_15 , ОСОБА_16

потерпілого ОСОБА_17

захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

ОСОБА_21

підсудного ОСОБА_14

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_14 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах при наступних обставинах.

17 січня 2016 року, у вечірній час доби, після 18:00 години, більш точний час встановити у ході досудового розслідування та судового розгляду не виявилось можливим, підсудний ОСОБА_14 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , звернув увагу на потерпілого ОСОБА_17 , який рухався до місця свого мешкання, в напрямку будинку № 113/2 розташованого по зазначеній вулиці, та на прохання надати матеріальну допомогу на лікування дитини, отримав від ОСОБА_17 грошові кошти у розмірі близько 400 гривен, та пропозицію зачекати на вулиці, так як він мав намір надати ОСОБА_14 , на прохання останнього, ще матеріальну допомогу - кошти для придбання бензину для автомобіля, за якою пішов до приміщення будинку за місцем мешкання.

Після чого у підсудного ОСОБА_14 виник злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 , з проникненням у житло останнього, та з застосування щодо нього, з метою подолання можливого опору, насильства небезпечного для його життя і здоров`я та заволодіння належним йому майном - наявними у будинку грошовими коштами потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, підсудний ОСОБА_14 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, шляхом вільного доступу проник до будинку АДРЕСА_4 , в який перед цим зайшов потерпілий ОСОБА_17 та вчинив на нього розбійний напад з метою заволодіння належним йому грошовими коштами у розмірі 13000 доларів США, що станом на 17.01.2016, згідно офіційного курсу НБУ, становить 314431 гривен, що є великим розміром, згорток з якими перебував в руках потерпілого ОСОБА_17 , і бажаючи подолати волю потерпілого до опору, наніс ОСОБА_17 декілька ударів руками в область голови, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, а саме : синці на обличчі та шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після отримання яких потерпілий ОСОБА_17 втратив свідомість. Подолавши таким чином волю потерпілого ОСОБА_17 до опору, який внаслідок отриманих ушкоджень втратив свідомість та перебував у безпорадному стані, підсудний ОСОБА_14 заволодів належними потерпілому ОСОБА_17 вищезазначеними грошовими коштами у великих розмірах, а саме : 13000 доларів США, що станом на 17.01.2016, згідно офіційного курсу НБУ, становить 314431 гривен, та з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду у вищезазначеному великому розмірі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_14 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України не визнав. При цьому, підсудний ОСОБА_14 показав, що потерпілий ОСОБА_17 раніше йому відомий не був, в якому будинку він мешкав йому невідомо. Свідок ОСОБА_22 йому відомий, як мешканець АДРЕСА_3 , будь-яких відносин, у тому числі і неприязних, між ними не було. 17.01.2016 в денний час доби він перебував в гостях у свого брата ОСОБА_23 , який мешкає по АДРЕСА_3 , до якого приїхав з Одеської області. Того дня у мешканців вулиці гроші не просив. Ввечері вказаного дня, близько 17:00 години, коли вже темніло, він разом з братом ОСОБА_23 перебував на вулиці поряд з автомобілем брата марки «ВАЗ-2105», побачив та привітався з свідком ОСОБА_22 , після чого, десь через півтори години, він поїхав до залізничного вокзалу м. Харкова, та потягом Харків-Одеса поїхав до м. Одеса. Квіток на потяг не купляв, так як їхав без квітка. Розбійний напад на ОСОБА_17 він не вчиняв, тілесні ушкодження потерпілому не завдавав, його грішми не заволодівав. Потерпілого побачив перший раз лише у відділі поліції, у нього на обличчі були тілесні ушкодження, тоді йому стало відомо щодо вчинення нападу на потерпілого. Вину не визнає, так як зазначеного злочину не вчиняв. Чому потерпілий ОСОБА_17 впевнено наполягає, що саме він вчинив на нього розбійний напад, пояснити не може.

Незважаючи на не визнання підсудним ОСОБА_14 своєї вини, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 показав, що підсудний ОСОБА_14 раніше йому відомий не був. 17.01.2016 після 18:00 години вечора він рухався по АДРЕСА_4 , в якому він мешкав та де зберігав належні йому кошти у розмірі 13000 доларів США. Під час руху до нього звернувся ОСОБА_14 з проханням надати матеріальну допомогу на лікування дитини, на що він передав ОСОБА_14 наявні при ньому грошові кошти у розмірі 400 гривен, та погодився надати кошти на придбання палива для автомобіля, за якими пішов до свого будинку, запропонуваши ОСОБА_14 зачекати його на вулиці. Перебуваючи у приміщенні він дістав з шафи пакет, в якому знаходися належні йому гроші у розмірі 13000 доларів США, з якого мав намір взяти 100 доларів США та передати їх ОСОБА_14 . Він побачив, що ОСОБА_14 самовільно зайшов до приміщення його будинку, підійшов до нього та вирвав з рук пакет з грішми. Він почав чинити опір ОСОБА_14 , намагаючись забрати у нього пакет з грішми. Однак, ОСОБА_14 почав наносити йому удари кулаками рук в область голови, від яких він впав на підлогу та втратив свідомість. Згодом, коли прийшов до тями, він виявив зникнення пакета з грішми, ОСОБА_14 в будинку не було, у нього з розбитого обличчя йшла кров. На наступний день він звернувся до правоохоронного органу з заявою щодо вчинення відносно нього злочину. Внаслідок побиття у нього були наявні тілесні ушкодження. Під час побиття він побоювався за своє життя та здоров`я, так як ОСОБА_14 з порівнянні з ним, є молодою, фізично розвиненою людиною. Під час досудового розслідування він впевнено впізнав ОСОБА_14 , як особу, яка вчинила на нього розбійний напад, так як при зазначених обставинах він добре його розгледів. Під час судового розгляду також впевнено наполягає, що саме підсудний ОСОБА_14 вчинив щодо нього розбійний напад. Матеріальна шкода йому не відшкодована, а тому ним заявлений цивільний позов на суму викраденого майна - грошей у розмірі 314431 гривен. Міру кримінального покарання ОСОБА_14 просить визначити на розсуд суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що підсудний ОСОБА_14 йому невідомий, потерпілий ОСОБА_17 був його батьком, який мешкав один у будинку АДРЕСА_4 , в якому зберігав належні йому гроші - більше 13000 доларів США, які він отримав у спадщину та які він бачив у будинку за тиждень до розбійного нападу. У неділю 18.01.2016, в денний час доби, йому зателефонував батько та повідомив, що на передодні його побили та забрали його накопичування - 13000 доларів США. Коли він прибув за місцем мешкання батька, побачив на обличчі, шиї та грудях батька тілесні ушкодження : синці та садна, в приміщенні будинку були сліди крові, грошей не було. Батько повідомив, що на передодні 17.01.2016 у вечірній час доби до нього на вулиці звернувся чоловік з проханням надати йому грошей на лікування, на що він погодився та пішов до будинку. Коли він брав гроші з схованки він побачив, що у будинку, без його дозволу перебуває вищезазначений чоловік, який заподіяв йому тілесні ушкодження, шляхом нанесення сильних ударів та забрав 13000 доларів США. Батько намагався чинити опір нападнику, однак внаслідок отриманих ушкоджень втратив свідомість, коли прийшов до тями, нападника та грошей у будинку не було. Про те, що трапилось вони повідомили поліцію, співробітники якої проводили з батьком слідчі дії - впізнання нападника за фотографіями, батько впевнено впізнав нападника. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, а тому повністю підтримує заявлений ним цивільний позов.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що підсудний ОСОБА_14 її невідомий, потерпілий ОСОБА_17 був її сусідом, так як вони мешкали в одному будинку на дві квартири. В ввечері, у темну пору доби, як вона вважає близько 22:00 години, вона перебувала на своєму подвір`ї та чула як чоловік, по голосу ромської національності, перебуваючи біля подвір`я ОСОБА_17 просив у останнього грошей на лікування дружини, зазначаючи, що йому потрібно кудись їхати. Згодом вона вийшла на вулицю і побачила як зі сторони двору ОСОБА_17 по вулиці йшов чоловік ромської національності, з неголеним обличчям, та як вона вважає, що саме він вів бесіду з ОСОБА_17 щодо грошей, тому що інших осіб на вулиці у той час не було. Риси обличчя чоловіка вона не розгляділа, так як було темно. ОСОБА_17 на вулиці не було, хвіртка до подвір`я ОСОБА_17 була відчинена. Наступного дня її стало відомо, що на передодні, в будинку був здійснений напад на ОСОБА_17 , який пішов до будинку за грошима, а чоловік ромської національності зайшов в будинок за ним, заподіяв йому тілесні ушкодження та забрав гроші, як вона пам`ятає близько 15000 доларів США, які він отримав у спадщину. Після вказаних подій у ОСОБА_17 вона бачила синці на обличчі. Безпосереднім очевидцем розбійного нападу на ОСОБА_17 вона не була.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що підсудний ОСОБА_14 йому відомий, так як на їх вулиці жив його брат, однак взаємовідносин між ними не було, потерпілий ОСОБА_17 був його сусідом, так як вони мешкали в одному будинку на дві квартири, у ОСОБА_17 були гроші, так як раніше він продав земельну ділянку. 17.01.2016, близько 13-14 години він вийшов на вулицю де побачив, як з подвір`я будинку АДРЕСА_3 вийшли два чоловіка ромської національності, одним з яких був ОСОБА_14 , який мав неголене обличчя, з ним був ще невідомий йому чоловік ромської національності, вони підійшли до автомобіля марки «ВАЗ-2105». Від підійшов до них, привітався та поспілкувався, і пішов у своїх справах. Куди в подальшому пішли зазначені особи від не бачив. Він наполягає, що саме ОСОБА_14 зустрів на вулиці при зазначених ним обставинах. У той день по їх вулиці ходили особи ромської національності на просили у людей гроші.

Наступного дня йому стало відомо, що на передодні, в будинку був здійснений напад на ОСОБА_17 , внаслідок якого чоловік ромської національності, зайшов до будинку ОСОБА_17 , заподіяв йому тілесні ушкодження за забрав гроші, в якої сумі він не пам`ятає. Очевидцем розбійного нападу на ОСОБА_17 він не був. Згодом співробітники поліції проводили з ним слідчі дії, спочатку допит, а потім у присутності понятих, впізнання нападника за фотографіями, під час якого він впевнено впізнав ОСОБА_14 , як особі, яку він бачив 17.01.2016, про що було складено відповідний протокол.

Також, вина підсудного ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

- заявою потерпілого ОСОБА_17 про вчинення кримінального правопорушення, яка була подана останнім 18.01.2016 до уповноваженої особи правоохоронного органу, в якої ОСОБА_17 зазначив обставини вчинення 17.01.2016 у відношенні нього раніше невідомим йому чоловіком розбійного нападу, який проник за місцем його мешкання до приміщення будинку АДРЕСА_4 , заподіяв йому тілесні ушкодження та заволодів належними йому грішми у сумі 13000 доларів США. При цьому потерпілий ОСОБА_17 вказав на прикмети нападника за якими може його впізнати. (т. 1, а.с. 65);

- протоколом огляду місця події від 18.01.2016, відповідно до якого було встановлено та оглянуто місце вчинення 17.01.2016 підсудним ОСОБА_14 у відношенні потерпілого ОСОБА_17 розбійного нападу, а саме місце мешкання ОСОБА_17 - приміщення будинку АДРЕСА_4 . Внаслідок огляду на поверхні ліжка потерпілого були виявлені сліди РБК. (т. 1, а.с.а.с. 66-67);

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.01.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_17 , серед наданих для впізнання зображених на фотознімках осіб, впевнено, впізнав підсудного ОСОБА_14 , як особу, яка 17.01.2016 проникла до приміщення його будинку, та з застосування насильства вчинила на нього розбійний напад, заволодівши грішми у сумі 13000 доларів США. При цьому потерпілий ОСОБА_17 зазначив сукупність ознак, за якими він впевнено впізнав підсудного ОСОБА_14 та наполягав, що саме він вчинив щодо нього розбійний напад. (т. 1 а.с.а.с. 72-74);

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 . оглянувши вищевказаний протокол впізнання, зазначив, що дійсно за його участі проводилась вказана слідча дія, під час якої він впевнено впізнав підсудного ОСОБА_14 , як особу яка вчинила у відношенні нього розбійний напад за обставин, на які він посилався під час допиту у якості потерпілого. Наголошуючи на тому, що саме ОСОБА_14 , а не будь-якою іншою особою, був вчинений на нього напад, так як під час спілкування з ОСОБА_14 , безпосередньо перед вчинення розбійного нападу, так і під час розбійного нападу, він добре розгледів риси обличчя нападника, а тому помилитися в особі нападника він не міг.

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.01.2016, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 , серед наданих для впізнання зображених на фотознімках осіб, впевнено, впізнав підсудного ОСОБА_14 , як особу, яка 17.01.2016 вийшла з двору будинку АДРЕСА_3 , сіла в автомобіль марки «ВАЗ-2105», на якому здійснила рух в сторону вул. Клочківська у м. Харкові. При цьому свідок ОСОБА_22 зазначив сукупність ознак, за якими він впевнено впізнав підсудного ОСОБА_14 (т. 1 а.с.а.с. 78-80);

У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 . оглянувши вищевказаний протокол впізнання, зазначив, що дійсно за його участі проводилась вказана слідча дія, під час якої він впевнено впізнав підсудного ОСОБА_14 , як особу яку він бачив вдень 17.01.2016 та яка вийшла з двору будинку АДРЕСА_3 . Він добре розгледів риси обличчя ОСОБА_14 , а тому помилитися в особі він не міг.

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 01.02.2016, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 , серед наданих для впізнання зображених на фотознімках осіб, впевнено, впізнав ОСОБА_23 , як особу яка разом з підсудним ОСОБА_14 17.01.2016 вийшла з двору будинку АДРЕСА_3 , та підійшли до автомобіля марки «ВАЗ-2105». (т. 1 а.с.а.с. 75-76);

- інформацією наданою Національним банком України від 16.02.2016 за № 61-0057/14154, відповідно до якої офіційний курс української гривні до долара США встановлений Національним банком України станом на 17.01.2016, який почав діяти з 16.01.2016, становив 2418,7399 гривен за 100 доларів США. (т. 1, а.с. 86);

- протоколом слідчого експерименту від 23.08.2016 за участю потерпілого ОСОБА_17 , в ході якого останній, перебуваючи на ділянці місцевості розташованої вул. Кузнецькій у м. Харкові, виклав обставини вчиненого підсудним ОСОБА_14 щодо нього розбійного нападу, зазначив місце на якому ввечері 17.01.2016 до нього звернувся підсудний ОСОБА_14 з проханням надати матеріальну допомогу, відтворив свої та ОСОБА_14 наступні дії, зокрема зазначив про надання ОСОБА_14 400 гривен допомоги, рух до його місця мешкання - будинку АДРЕСА_4 . Перебуваючи у зазначеному будинку ОСОБА_17 вказав на місце з якого він взяв пакет з 13000 доларами США, обставини виявлення перебування ОСОБА_14 в будинку, який вихопив з його рук пакет з грішми, вказав механізм та локалізацію нанесених йому підсудним ОСОБА_14 множинних ударів руками в область голови, коли він намагався припинити дії підсудного, та наступну втрату свідомості внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. (т. 1 а.с.а.с. 94-102);

- висновком судово-медичної експертизи № 309-Ая/16 від 01.02.2016 відповідно до якого при судово-медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_17 , було встановлено, що останньому були заподіяні тілесні ушкодження, а саме : синці на обличчі, шиї, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, за механізмом удару-стиснення, та враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані за 1-2 доби до проведення огляду (дата проведення огляду - 19.01.2016 о 12:30). За ступенем тяжкості : синці викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995). (т. 1, а.с. 115).

Судова колегія не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_14 з приводу того, що при вищезазначених обставинах, ввечері 17.01.2016 він розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 не вчиняв, побиття останнього не вчиняв, належними йому грошовими коштами не заволодів, так як ввечері 17.01.20216 потягом з залізничної станції АДРЕСА_5 , та розцінює їх критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінального покарання за скоєне, з наступних підстав.

Так в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_17 наголошував на тому, що при вищезазначених обставинах, ввечері 17.01.2016, саме підсудний ОСОБА_14 , з яким він взагалі раніше знайомим не був, вчинив на нього розбійний напад, під час якого застосувавши насильство, заволодів належними йому грошовими коштами у розмірі 13000 доларів США.

При цьому потерпілий ОСОБА_17 докладно виклали обставини вчинення підсудним ОСОБА_14 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наголошуючи, що напад у будинку стався для нього зненацька, вказав механізм та локалізацію нанесених йому підсудним ОСОБА_14 , з метою подолання його опору, множинних ударів в область голови, нанесених зі значною силою, наслідки такого насильства - втрату свідомості та досягнення злочинного результату - заволодіння ОСОБА_14 належними йому грішми.

Окрім того потерпілий ОСОБА_17 категорично стверджував, що саме ОСОБА_14 , а не будь-яка інша особа, вчинила на нього розбійний напад, так як до розбійного нападу так і під час розбійного нападу він добре розгледів риси обличчя нападника, а тому помилитися не міг. Під час досудового розслідування він впевнено впізнав ОСОБА_14 , як особу, яка вчинила на нього розбійний напад, так як при зазначених обставинах він добре його розгледів.

Вказані показання потерпілого ОСОБА_17 є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються з іншими дослідженими по кримінальному провадженні доказами, а саме : з даними викладеними у заяві потерпілого ОСОБА_17 про вчинення у відношенні нього кримінального правопорушення від 18.01.2016, в якої потерпілий вказав обставини вчиненого підсудним ОСОБА_14 розбійного нападу, суму викрадених грошей, та зазначив прикмети нападника за якими може його впізнати; з даними викладеними у протоколі пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.01.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_17 , серед наданих для впізнання зображених на фотознімках осіб, впевнено, впізнав підсудного ОСОБА_14 , як особу яка вчинила на нього розбійний напад; з даними викладеними у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_17 , який під час зазначеної слідчої дії детально виклав обставини вчиненого на нього підсудним ОСОБА_14 розбійного нападу; висновком відповідної судово - медичної експертизи № 309-Ая/16 від 01.02.2016, яким встановлена наявність у потерпілого ОСОБА_17 відповідних тілесних ушкоджень, заподіяних підсудним ОСОБА_14 під час розбійного нападу; з показаннями свідка ОСОБА_25 , яка наголошувала на тому, що ввечері 17.01.2016 перебуваючи на своєму подвір`ї вона чула як чоловік, по голосу ромської національності, перебуваючи біля подвір`я ОСОБА_17 просив у останнього грошей на лікування дружини, а згодом вона бачила як зі сторони двору ОСОБА_17 по вулиці йшов чоловік ромської національності, з неголеним обличчям, та як вона вважає, що саме він вів бесіду з ОСОБА_17 щодо грошей, тому що інших осіб на вулиці у той час не було, при цьому, вона звернула уваги, що хвіртка до подвір`я ОСОБА_17 була відчинена; з показаннями свідка ОСОБА_22 , який наголошував на тому, що 17.01.2016, близько 13-14 години, неподалік від будинку ОСОБА_17 він бачив саме підсудного ОСОБА_14 , який раніше був йому відомий та з яким він привітався, помилитися від не міг, так як добре розгледів риси обличчя ОСОБА_14 , та якого під час досудового розслідування впевнено впізнав серед наданих для впізнання зображених на фотознімках осіб; з даними викладеними у протоколі пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.01.2016, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 , серед наданих для впізнання зображених на фотознімках осіб, впевнено, впізнав підсудного ОСОБА_14 , як особу з якою 17.01.2016 спілкувався на вулиці неподалік від будинку ОСОБА_17 ; з показаннями свідка ОСОБА_24 , який наголошував на тому, що на наступний день після вчиненого підсудним ОСОБА_14 розбійного нападу, потерпілий ОСОБА_17 йому першому детально виклав обставини вчиненого на нього підсудним ОСОБА_14 розбійного нападу, суму викрадених грошей, характер застосованого насильства та його наслідки, при цьому свідок ОСОБА_24 наголошував на тому, що у батька були відповідні тілесні ушкодження, внаслідок заподіяння яких на обличчі, шиї та грудях батька були тілесні ушкодження : синці та садна, в приміщенні будинку були сліди крові, грошей не було.

Судова колегія підкреслює, що вказані показання потерпілого ОСОБА_17 є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються з іншими дослідженими по кримінальному провадженні вищезазначеними доказами, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, тому судова колегія їм довіряє.

Вказаними дослідженими у судовому засіданні доказами спростовуються твердження підсудного ОСОБА_14 в частині того, що 17.01.2016 він розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 не вчиняв, так як на той час рухався в місто Одеса.

Окрім того, відповідно до інформації за № ГІОЦ-43/366 від 19.08.2016, наданої філією «Головного інформаційно-обчислюваного центру» виробничого підрозділу «Харківське відділення» ПАТ «Українська залізниця» на відповідний запит уповноваженого слідчого органу досудового розслідування, інформація стосовно оформлення проїзних документів у період з 01.01.2016 по 17.08.2016 на прізвище ОСОБА_26 в базі даних АСК ПП УЗ не знайдено. (т. 1, а.с.а.с. 92, 93).

Вказана надана ПАТ «Українська залізниця» інформація, спростовує твердження підсудного ОСОБА_14 з частині того, що він на дату вчинення інкримінованого йому злочину - 17.01.2016 перебував поза межами м. Харкова, а саме у м. Одесса, до якої, скориставшись послугами Південної залізниці, прибув потягом за маршрутом «Харків-Одесса».

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що будь-яких відносин, в тому числі і неприязних, між потерпілим ОСОБА_17 , свідками ОСОБА_25 , ОСОБА_22 та підсудним ОСОБА_14 до вчинення вказаного кримінального правопорушення не було, що свідчить про відсутність у потерпілого та свідків підстав для наклепу на підсудного.

Щодо кваліфікації дій підсудного ОСОБА_14 за ознакою кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, в частині визначення характеру та наслідків застосованого до потерпілого ОСОБА_17 насильства, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до диспозиції ст. 187 КК України, об`єктивною стороною вказаного кримінального правопорушення, є : напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства ( розбій ).

Насильство при розбої застосовується з метою заволодіння майном або з метою його утримання, та вважається закінченим з моменту нападу, тобто з моменту застосування насильства, незалежно від того чи вдалося винному заволодіти майном чи ні.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, тощо).

Вказані роз`яснення також містяться у п. 9 Постанови ПВСУ від 06.112009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» в яких зазначено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст.ст. 187, 189 ч. 3 КК України) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Крім того, у висновках, що містяться у постановах ВС/ККС від 31.07.2018, від 09.02.2021, від 12.05.2022 (справи №405/3734/16-к, № 544/1149/16-к, 706/778/18) щодо розмежування розбою від грабежу зазначено, що у разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти - власність та життя і здоров`я потерпілої особи.

При грабежі, поєднаному із застосуванням насильства до потерпілого, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним, тому й не може бути мови про існування ще одного об`єкту - життя і здоров`я особи.

Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.

У розбої напад, завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна). Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало.

У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.

Зовнішні прояви нападу і насильства (погрози його застосування) можуть бути й іншими. У часі вони можуть збігатися або між ними є часовий розрив, особливо тоді, коли насильство застосовується для утримання майна, яким особа володіла на момент його застосування. Має значення місце, пора доби, обстановка, обставини, форма та порядок перебігу нападу і застосування насильства.

Судова колегія зазначає, що до фізичного насильства, що є ознакою розбою, також належить насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого. Такою реальною загрозою для життя потерпілого ОСОБА_17 було нанесення підсудним ОСОБА_14 сильних ударів в область голови, тобто життєво-важливого органу людини, наслідками яких було падіння потерпілого ОСОБА_17 на підлогу та втрата ним свідомості.

При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винних осіб.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_14 , після проникнення до житла потерпілого ОСОБА_17 , зненацька, неочікувано вчинив напад та з метою подолання можливого опору, наніс множинні удари потерпілому ОСОБА_17 , від яких останній впав на підлогу та втратив свідомість, що позбавило його реальної можливості чинити опір нападнику та полегшило підсудному ОСОБА_14 можливість заволодіння грішми потерпілого.

Такі дії підсудного ОСОБА_14 з урахуванням обставин вчинення злочину, показань потерпілого ОСОБА_17 та висновку судово-медичної експертизи підтверджує факт насильства та його небезпечність для життя та здоров`я потерпілого.

Встановлені у судовому засіданні обставини вчиненого у відношенні потерпілого ОСОБА_17 розбійного нападу свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_14 носили цілеспрямований характер, мали єдиний злочинний мотив - шляхом проникнення до житла потерпілого ОСОБА_17 та застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, заволодіти належним потерпілому майном у великих розмірах.

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, які є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості.

Сукупність наведених та досліджених в судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_14 за ст. 187 ч. 4 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.

При визначенні підсудному ОСОБА_14 виду та розміру покарання судова колегія враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-особливо тяжкого злочину, данні про особу підсудного, який є громадянином України, раніше не судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони. (т. 1, а.с. 201; т. 2, а.с. 177; т. 3, а.с.а.с. 131, 132, 133).

У відповідності до приписів ст.ст. 66, 67 КК України, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання підсудного ОСОБА_14 судовою колегією не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому судова колегія враховує відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 66 КК України, пом`якшували покарання підсудного ОСОБА_14 , а також відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжували покарання підсудного ОСОБА_14 , фактичні обставини вчинення підсудним інкримінованого злочину, відношення останнього до скоєного та його наступну поведінку, а тому не вбачає підстав для застосування у відношенні підсудного ОСОБА_14 приписів ст.ст. 69, 75 КК України.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що підсудним ОСОБА_14 , який перебуває у молодому віці та гарному фізичному стані, був здійснений розбійний напад на потерпілого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою похилого віку, внаслідок чого був нездатний дати відповідну відсіч злочинним діям підсудного ОСОБА_14 .

Таким чином, потерпілий ОСОБА_17 , за віком та, відповідно за станом здоров`я, відноситься до вразливої групи населення та має найвищий ризик потрапляння у складні життєві обставини через вплив несприятливих зовнішніх та/або внутрішніх чинників.

При цьому, судова колегія знов наголошує на тому, що наявний похилий вік та стан здоров`я потерпілого ОСОБА_17 не лише був проігнорований підсудним ОСОБА_14 , а навпаки, цілеспрямовано був використаний, як обставину, яка значно полегшить вчинення особливо тяжкого злочину, з метою досягнення злочинного результату - у вибраний спосіб, з застосуванням насильства, заволодіти майном потерпілого ОСОБА_17 , яке становить для потерпілого значну цінність та велику вартість.

Вказані обставини скоєння кримінального правопорушення-злочину, а також відношення підсудного ОСОБА_14 до вчиненого особливо тяжкого злочину та його тяжких для потерпілого наслідків, відсутності у нього почуття каяття та жалю за скоєне, з урахуванням даних, які характеризують його особу, свідчать про аморальну та антисоціальну поведінку підсудного ОСОБА_14 , зухвале ігнорування ним правопорядку, нехтування загально прийнятних норм поведінки в суспільстві, не бажання стати на шлях виправлення та перевиховання та наявність стійкого бажання у подальшому вчиняти кримінальні правопорушення, а тому на переконання судової колегії, його протиправні дії становлять підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, продовження злочинної поведінки та не досягнення визначеної приписами КК України мети кримінального покарання в разі застосування кримінального покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, з урахуванням даних про особу підсудного ОСОБА_14 , відсутності обставин, які як пом`якшують, так і обтяжують покарання, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, відношенні до скоєного, судова колегія вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_14 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій ст. 187 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Судова колегія вважає, що саме таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання, у відповідності до санкції ч. 4 ст. 187 КК України, передбачено застосування обов`язкового додаткового покарання у вигляді конфіскації майна засудженого.

Судова колегія вважає необхідним у відношенні підсудного ОСОБА_14 застосувати додаткове покарання у вигляді конфіскації всього належного йому майна, виходячи з обставин вчинення ним кримінального правопорушення-злочину, даних про його особу, його матеріальний стан, відношення до вчиненого злочину, відсутності щиросердечного каяття та не відшкодування заподіяної шкоди потерпілому.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 14.07.2016 у відношенні підсудного ОСОБА_14 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з рахуванням строку тримання під вартою з моменту фактичного затримання 13.07.2016, який в подальшому неодноразово було продовжено відповідними ухвалами Дзержинського райсуду м. Харкова. (т. 1, а.с. 13; т. 3, а.с.а.с. 134-137, 138).

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 28.07.2017 у відношенні підсудного ОСОБА_14 був продовжений строк тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 314431 гривни. (т. 2, а.с.а.с. 31-31-а).

04.01.2018 підсудний ОСОБА_14 був звільнений з під-варти з ДУ « Харківський слідчий ізолятор », у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 28.07.2017 застави. (т. 2, а.с.а.с. 82-86, 171-172, 177).

Таким чином, підсудний ОСОБА_14 в межах зазначеного кримінального провадження перебував під вартою з 13.07.2016 по 04.01.2018 і утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Згідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного в постанові ВПВС від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).( п. 104 ).

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається (п. 106).

У судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_14 інкримінований йому злочин, передбачений ст. 187 ч. 4 КК України, вчинив 17.01.2016, тому судова колегія вважає за необхідне, на підставі приписів ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015), зарахувати підсудному ОСОБА_14 строк його попереднього ув`язнення в період з 13.07.2016 по 04.01.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_14 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, судова колегія вважає за необхідне змінити, з застави на тримання під вартою з утриманням у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», взявши під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_14 рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 16 липня 2024 року.

Усудовому засіданні встановлено, що ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 28.07.2017 у відношенні підсудного ОСОБА_14 був продовжений строк тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 314431 гривни. (т. 2, а.с.а.с. 31-31-а).

Вказана сума застави була внесена 29.12.2017, в інтересах підсудного ОСОБА_14 , заставодавцем - ОСОБА_27 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UА0006674, МФО 820172, код ЄДРПОУ 26281249, одержувач ТУ ДСА України в Харківській області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, у зв`язку з чим ОСОБА_14 04.01.2018 було звільнено з під-варти. (т. 2, а.с.а.с. 82-86, 171-172, 177).

При таких обставинах, відповідно до приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, судова колегія вважає за необхідне, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_27 внесену нею 29.12.2017 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 28.07.2017 суму застави у розмірі 314431 гривни.

Цивільним позивачем ОСОБА_24 , як правонаступником на час судового розгляду, померлого батька - потерпілого ОСОБА_17 , на підставі ухвали Дзержинського райсуду м. Харкова від 10.07.2024, у відшкодування матеріальної шкоди, заявлений цивільний позов на суму 314431 гривен, що станом на 17.01.2016, згідно офіційного курсу НБУ, становила 13000 доларів США, якими заволодів підсудний ОСОБА_14 в результаті розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 (т. 1, а.с. 11).

У судовому засіданні цивільний позивача ОСОБА_24 підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначивши, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, а тому має право на відшкодування заподіяної за життя батьку матеріальної шкоди.

Підсудний ОСОБА_14 у судовому засіданні вказаний цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_24 не визнав, зазначивши, що розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 не вчиняв, належними йому грішми не заволодівав.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_24 про стягнення з підсудного ОСОБА_14 матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні 08.01.2021 потерпілий Груша В,О. помер у м. Харкові, про що 13.01.2021 складено актовий запис № 851 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 ). (т. 2, а.с. 195)

На виконання ухвали Дзержинського райсуду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_3 , булі надані копії матеріалів спадкової справи № 580/2021 заведеної 13.07.2021 Шостою ХМДНК за заявою сина померлого ОСОБА_17 - ОСОБА_24 , який є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_17 (т. 3, а.с.а.с. 70, 94-105).

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 10.07.2024було замінено померлого цивільного позивача ОСОБА_17 за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_14 «Про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину у розмірі 314431 гривни» на правонаступника ОСОБА_24 (т. 3, а.с. 122, 125).

Приписами ч.ч. 1, 5ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до приписів ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Аналізуючи викладенні положення закону, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного злочину, так і факт заподіяння своїми протиправними діями правонаступнику цивільного позивача ОСОБА_17 - цивільному позивачу ОСОБА_24 матеріальної шкоди, розмір якої підтверджено в судовому засіданні відповідними дослідженими доказами, судова колегія вважає цивільний позов ОСОБА_24 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з стягнення з підсудного ОСОБА_14 на користь ОСОБА_24 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 314431 гривни.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази : оптичний диск DVD-R з відеозаписами з камер відео спостереження подій, які відбувались 17.01.2016 по вул. Кузнецька у м. Харкові, оптичний диск DVD-R з фіксацією з`єднань абонентів мобільних операторів, та які не мають доказового значення по кримінальному провадженню, - підлягають подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження. (т. 1, а.с.а.с. 117, 200).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_14 рахувати з 16 липня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017), зарахувати засудженому ОСОБА_14 строк його попереднього ув`язнення в період з 13.07.2016 по 04.01.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили та направлення засудженого для подальшого відбуття покарання, запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_14 змінити, з застави на тримання під вартою з утриманням у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», взявши під варту в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_24 у відшкодування матеріальної шкоди - 314431 гривну.

Речові докази : оптичний диск DVD-R з відеозаписами з камер відео спостереження подій, які відбувались 17.01.2016 по вул. Кузнецька у м. Харкові, оптичний диск DVD-R з фіксацією з`єднань абонентів мобільних операторів, - підлягають подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю ОСОБА_27 внесену нею в інтересах засудженого ОСОБА_14 29.12.2017 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 28.07.2017 суму застави у розмірі 314431 гривен.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_14 той же строк, з моменту вручення йому копій вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3