Справа № 487/7123/24
Провадження № 1-кс/487/5469/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000298 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000298 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру житловою площею 33 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Слідчим управління ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 01.03.2024, в тому числі, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

21.08.2024 року в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України було затримано ОСОБА_4 та 22.08.2024 року йому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить квартира загальною площею 33 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні слідчий посилається на те, що оскільки санкції ч. 2 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна, є підстави, передбачені ст. 170 ч.2 п.3 КПК України для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий не була присутньою, надала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання за її відсутності.

Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проведено без повідомлення підозрюваного, його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що Слідчим управління ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, повторно, незаконно, з метою збуту придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 06.08.2024 близько 15:45 год, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 збув шляхом продажу за 10 000 гривень ОСОБА_5 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/122-24/4268-НЗПРАП від 15.08.2024, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, маса якого становить 0,274 г, а також речовину, яка, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-24/4269-НЗПРАП від 15.08.2024, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 46,55 г, яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 06.08.2024 навпроти будинку АДРЕСА_3 .

Крім того, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, повторно, незаконно, з метою збуту придбав та зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 21.08.2024 близько 06:07 год, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 збув шляхом продажу за 6 000 гривень ОСОБА_5 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») речовину, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, маса якої становить близько 30 г, яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 21.08.2024 навпроти будинку АДРЕСА_3 .

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї та бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, без передбаченого законом дозволу, таємно, в порушення вимог додатку №1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п. п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, незаконно придбав бойові припаси, а саме: гранату типу Ф-1 та підривач до неї типу УЗРГМ-2, зберігав їх за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , та 21.08.2024 близько 06:00 год, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , збув ОСОБА_5 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), за грошові кошти у розмірі 5 000 гривень бойовий припас корпус гранати Ф-1, що відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності №119 від 21.08.2024 являється обмежено небезпечним, та підривач УЗРГМ-2, що відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності № 120 від 21.08.2024 являється небезпечним.

21 серпня 2024 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

22.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкції ч. 2 ст. 307 КК України передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже, закон про кримінальну відповідальність передбачає можливість конфіскації майна у випадку засудження особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.09.2024 за № 396734022 ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_6 .

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні доведені правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, для арешту майна, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 307 КК України, яке передбачає конфіскацію майна як виду покарання, існує ризик відчуження майна підозрюваним іншим особам, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Оскільки арешт накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення підозрюваного права на розпорядження вказаного майна.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження, а незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_6 , з забороною розпорядження вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1