Справа № 940/531/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури - ОСОБА_5 , прокурора Білоцерківської окружної прокуратури - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

учасників кримінального провадження:

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000037 від 03.04.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловська Луганської області, громадянина України, працюючого водієм автотранспортних засобів в ТОВ «НК БУД», з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

02.04.2022, близько 19 години, ОСОБА_7 , перебуваючи поряд із домогосподарством, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, умисно наніс один удар рукою в область правої половини обличчя потерпілої ОСОБА_9 із подальшим падінням потерпілої та ударом лівою рукою об проїжджу частину дороги.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: обширного синця в ділянці правої половини обличчя, на фоні якого, в межах правої брови, знаходиться ушита горизонтальна рана та в межах зовнішнього краю правої нижньої повіки вертикальна ушита рана, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, субкон`юнктивального крововиливу правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та перелому голівки променевої кістки зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості,

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні 13.12.2023 під час виконання судом вимог статті 348 КПК України щодо пред`явленого обвинувачення (з урахуванням зміни) свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не визнав у повному обсязі.

Під час допиту в судовому засіданні 25.07.2023 в порядку ст.351 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 по суті обвинувачення та заданих питань надав показання про те, що 02.04.2022 близько 18 год перебував у ОСОБА_12 в гостях за адресою: АДРЕСА_3 , де в літній кухні проводили дозвілля, а саме слухали музику та розмовляли на різні теми, алкогольні напої при цьому не вживали. Через деякий час до них зайшла сусідка ОСОБА_9 і зробила зауваження щодо гучної музики та погрожувала визвати територіальну оборону з м.Біла Церква. Пізніше ОСОБА_7 вийшов на вулицю та підійшов до свого автомобіля, щоб взяти деякі особисті речі. В цей час ОСОБА_9 з чоловіком ОСОБА_13 перебували на своєму подвір`ї. Побачивши їх, ОСОБА_7 запитав у них чи викликали вони територіальну оборону, через що почалась сварка, в ході якої ОСОБА_14 з чоловіком ОСОБА_15 , лаючись нецензурною лайкою та називаючи його «сепаратистом», вибігли зі свого подвір`я на вулицю, при цьому в руках ОСОБА_9 було дерев`яне поліно. Між ним та ОСОБА_15 почалась бійка, під час якої вони наносили один одному тілесні ушкодження. Ці події відбувались на проїзній частині дороги по АДРЕСА_4 . Почувши удар по голові ззаду, ОСОБА_7 опустив голову та відштовхнув правою рукою того, хто стояв позаду нього. Всього отримав 5-6 ударів по голові твердим предметом. Бійка між ним та ОСОБА_17 закінчилась за пів хвилини та він побачив, що ОСОБА_18 лежала обличчям до землі, їй надавала допомогу його матір ОСОБА_19 . Не заперечує того факту, що ОСОБА_9 впала на землю внаслідок його дій, але вважає, що тілесні ушкодження у потерпілої утворились внаслідок падіння обличчям на асфальт. Він залишив місце події з метою уникнення конфлікту. Через 20 хвилин приїхала поліція, взяла в нього покази, після чого ОСОБА_20 відвіз його додому. Вважає, що конфлікт спровокований ОСОБА_9 , неприязних відносин у них до цієї події не було, знав ОСОБА_13 як мешканців села Стадниця.

Після зміни обвинувачення захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подано заперечення на обвинувальний акт, відповідно до якого сторона захисту не погодилась із перекваліфікацією дій обвинуваченого зі ст.128 КК України на ч.1 ст.122 КК України, зважаючи на більш суворе покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України, вважає змінене обвинувачення надуманим та не підтвердженим жодним доказом. Окрім цього, з урахуванням поведінки потерпілої ОСОБА_9 , яка наносила удари ОСОБА_7 ззаду по голові тяжким твердим предметом (дерев`яним поліном), дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст.36 КК України. Також сторона захисту заперечила твердження, викладене у зміненому обвинувальному акті, що обвинувачений є інструктором із рукопашного бою. Так, обвинуваченим в судовому засіданні повідомлено, що одинадцять років тому він був інструктором повітряно-десантної підготовки (стрибки з парашута), що не відноситься до спеціальних видів спорту або до спеціального виду військової підготовки.

Під час судових дебатів та останнього слова 02.08.2024 обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав частково та припустив, що міг відштовхнути від себе ОСОБА_9 , яка наносила йому удари по голові та шиї тяжким твердим предметом, захищаючись від її ударів, в цей момент потерпілу не бачив, оскільки вона стояла позаду нього. Разом з тим, просив його виправдати, цивільний позов не визнав у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого в судових дебатах посилався на те, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого мали бути кваліфіковані за ст.128 КК України. Також зауважив, що представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 не мав повноважень на підписання позовної заяви, оскільки у матеріалах судового провадження відсутній ордер, який би відповідав положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не є беззаперечними за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Допитана в судовому засіданні 10.04.2023 в порядку ст.353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснила, що 02.04.2022, приблизно о 18 годині, вона з чоловіком, знаходячись на подвір`ї свого будинку почули із сусіднього домоволодіння гучну музику та голосні розмови. Вона постукала до сусіда у двері літньої кухні і до неї вийшов ОСОБА_7 , після чого вона зробила йому зауваження щодо проведення святкових заходів під час дії воєнного стану та попередила, що у разі продовження таких дій викличе територіальну оборону. Також вона зробила зауваження ОСОБА_7 щодо його автомобіля, на якому встановлено глушник «прямоток», оскільки звук його автомобіля порушує її спокій. Після її зауважень сусід закрив вікна, але музика продовжувала грати. Приблизно через годину ОСОБА_7 вийшов до свого автомобіля, який був припаркований біля гаража та почав на неї кричати щодо її зауважень, сказавши, що вона ображає честь його сім`ї. Також ОСОБА_7 сказав, щоб її чоловік - ОСОБА_17 виходив на вулицю. Коли вона з чоловіком виходили зі свого подвір`я, на вулицю вийшла мати ОСОБА_7 - ОСОБА_19 , яка прогулювалася з собакою. ОСОБА_7 був у стані сильного алкогольного сп`яніння та почав зачіпати її чоловіка, провокував його на бійку. Мати ОСОБА_7 стала між її чоловіком - ОСОБА_17 та ОСОБА_7 та сказала сину заспокоїтися, але ОСОБА_7 продовжував свої агресивні дії, після чого мати почала бити ОСОБА_7 по обличчю, наносячи сильні удари. ОСОБА_7 дуже жорстко відштовхнув мати та почав бити її чоловіка - ОСОБА_17 . Незважаючи на те, що її чоловік ухилявся від ударів, ОСОБА_7 все одно наносив йому удари і вона зрозуміла, що ОСОБА_7 володіє навиками боротьби, оскільки його рухи ногами та руками були професійними. Після одного з ударів її чоловік впав на землю, після чого вона відразу до нього підбігла. В цей час ОСОБА_7 розвернувся та вдарив її лівою рукою в праву частину обличчя, після удару якого вона відлетіла на декілька метрів, впала спиною донизу, відчула сильний біль в руці та у всій лівій стороні тіла, а потім втратила свідомість. При призначенні обвинуваченому покарання просила обрати максимальну міру покарання.

Допитаний в судовому засіданні 10.04.2023 в порядку ст.353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснив, що 02.04.2022 після 18 години, перебуваючи з дружиною на подвір`ї свого будинку, почули п`яний дебош та гучну музику з сусідського будинку. Дружина повідомила його, що зробила зауваження сусіду. Через деякий час він вийшов з подвір`я та до нього підійшов ОСОБА_7 , сварився та провокував бійку. Також з подвір`я вийшла дружина, в цей час між ним та ОСОБА_7 почалась словесна перепалка. Мати обвинуваченого, яка також підійшла, робила ОСОБА_7 зауваження, на які він не реагував, після чого він її відштовхнув. Схопивши потерпілого за кофту, ОСОБА_21 намагався нанести йому удари, але він увертався. В якийсь момент ОСОБА_7 наніс потерпілому удар в ліву частину голови, від якого він впав на землю. В цей час до них також підбігла його дружина - ОСОБА_14 , яка також від отриманого удару ОСОБА_7 впала на землю. Після чого, ОСОБА_7 одразу покинув місце події, а він викликав швидку медичну допомогу та поліцію.

Допитана у судовому засіданні 09.06.2023 в порядку ст.352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пояснила, що обвинувачений є її сином, потерпілих не знає. 06.03.2022 вона, її син, невістка та онука через бойові дії в Україні тимчасово приїхали у АДРЕСА_3 , проживали на одній вулиці з родиною ОСОБА_13. 02.04.2022, приблизно о 17-18 годині, вона вийшла вигулювати свою собаку та почула крики, підійшла ближче та побачила свого сина - ОСОБА_7 , який стояв біля свого автомобіля, назустріч йому бігла жінка з палкою в руках, а за нею біг чоловік, вони кричали та сварились. Між чоловіком та ОСОБА_7 виникла бійка. В цей час жінка підбігла ззаду ОСОБА_7 та схопила його за капюшон, тягнула та била палкою по голові, приблизно 5-6 ударів. ОСОБА_7 з метою самооборони від неї відмахнувся, після чого жінка поп`ятилась назад та через нерівності асфальтного покриття впала обличчям донизу. Вона намагалась надати потерпілій допомогу, оскільки в неї була розсічена брова.

Допитаний у судовому засіданні 09.06.2023 в порядку ст.352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пояснив, що обвинувачений є його товаришем, потерпілі - його сусіди, підстав будь-кого оговорювати немає. 02.04.2022 він зі своїми товаришами втрьох, серед яких був і ОСОБА_7 проводили дозвілля в його літній кухні за адресою: АДРЕСА_3 . Через деякий час прийшла сусідка ОСОБА_9 і зробила їм зауваження щодо гучної музики та погрожувала визвати територіальну оборону з м.Біла Церква. Пізніше ОСОБА_7 вийшов з приміщення літньої кухні та пішов до свого автомобіля, взяти деякі особисті речі. Через 10 хвилин ОСОБА_7 повернувся, на обличчі в нього були ушкодження (шишки), та він повідомив, що сусіди на нього накинулись, була бійка. Після чого, ОСОБА_20 пішов до сусідів з`ясовувати причину конфлікту. Бачив ОСОБА_9 , яка перебувала на подвір`ї, та тримала рушник біля обличчя, на якому були видимі ушкодження, тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не бачив. Родина ОСОБА_13 повідомили, що першим на них напав ОСОБА_7 .

В судовому засіданні 09.06.2023 прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на допиті свідка ОСОБА_23 , однак згодом в судовому засіданні 04.04.2024 відмовився від допиту вказаного свідка.

Відмова від допиту вказаних свідків прийнята судом, зважаючи на принципи змагальності, диспозитивності визначені ст.22, 26 КПК України.

В ході допиту заявлених стороною обвинувачення свідків даних, передбачених ч.2 ст.96 КПК України щодо свідків установлених не було, зокрема, показання або документи, що підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, які підтверджують нечесність останніх.

Допитаний у судовому засіданні 14.08.2023 в порядку ст.356 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, судово-медичний експерт КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» Тетіївського районного відділення СМЕ ОСОБА_25 надав суду показання про те, що судово-медична експертиза щодо ОСОБА_9 проводилась на підставі безпосереднього огляду потерплої та представленої медичної документації (історії хвороби та рентген-знімків). Розсічена рана брови, зовнішнього кута ока справа, субкон`юнктивальний крововилив правого ока могли утворитись від дії тупого предмету (руки іншої особи). При цьому, не виключив утворення вказаних тілесних ушкоджень при ударі навідмаш при попаданні «костяшками» тильної сторони долоні або ліктем в область правого очного яблука, однак зауважив, що, на його думку, при ударі ліктем тілесні ушкодження були б більш тяжкі. Перелом потребує для свого загоєння більше, ніж 21 день.

Загалом, обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, в ході судового розгляду встановлено не було.

ІІІ. Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, експерта, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

З досліджених судом, у порядку ст.358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено таке.

З протоколу огляду місця події від 02.04.2022 з додатком у виді ілюстраційної таблиці, встановлено, що огляд проведено з 20 год 00 хв по 20 год 20 хв, місцем події була АДРЕСА_3 , а саме ділянка вулиці, яка знаходиться навпроти домогосподарства АДРЕСА_5 . Дана ділянка дороги має асфальто-бетонне покриття, із однієї сторони знаходиться домогосподарство АДРЕСА_5 , з іншої - багатоквартирний будинок. На асфальто-бетоному покритті, ближче до домогосподарства АДРЕСА_5 виявлено плями бурого кольору, ззовні схожі на кров (том 2 а.п. 1-4).

Даним доказом підтверджується безпосередньо факт настання події кримінального правопорушення - 02.04.2022 близько 19 год 00 хв (враховуючи час проведення огляду місця події), місце вчинення кримінального правопорушення - АДРЕСА_3 , а саме ділянка вулиці, яка знаходиться навпроти домогосподарства АДРЕСА_5 , його обставини, у тому числі й щодо наслідків у виді тілесного ушкодження середньої тяжкості, які настали в результаті посягання на здоров`я потерпілої ОСОБА_9 . Тобто, цей доказ підтверджує те, що 02.04.2022 близько 19 год 00 хв потерпіла та обвинувачений перебували на території проїжджої частини навпроти домогосподарства АДРЕСА_3 , що узгоджується із показами потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 .

Відповідно до висновку експерта № 77, по даних огляду від 05.04.2022 у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено тілесні ушкодження. а саме: обширний синець в ділянці правої половини обличчя, на фоні якого, в межах правої брови, знаходиться ушита горизонтальна рана та в межах зовнішнього краю правої нижньої повіки вертикальна ушита рана; синець в ділянці лівого ліктьового суглоба; синець в межах основи 1-го пальця лівої кисті. По даним медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого № 721/75 КHП Тетіївської центральної лікарні) ОСОБА_9 встановлено діагноз: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Розсічена рана брови, зовнішнього кута ока справа. Субкон`юнктивальний крововилив правого ока. Перелом голівки променевої кістки зліва. По даних консультативного заключення позаштатного консльтанта КОБ СМЕ лікаря-рентгенолога вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_26 №163 віл 19.05.2022 відомо-заключення: Перелом голівки лівої променевої кістки. Ушкодження може відповідати даті травми. Описані тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів. Кількість, тілесних ушкоджень - три. Тілесні ушкодження у вигляді: обширного синця з двома ушитими ранами правої половини обличчя, синця лівого ліктьового суглоба, синця лівої кисті, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, субкон`юнктивального крововиливу правого ока відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки променевої кістки зліва відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я. Описані тілесні ушкодження у вигляді: обширного синця з двома ушитими ранами правої половини обличчя, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, субкон`юктивального крововиливу правого ока - могли утворитися від дії руки іншої людини. Описані тілесні ушкодження у вигляді: синця лівого ліктьового суглоба, синця лівої кисті, перелому голівки променевої кістки зліва - могли утворитися від падіння з вертикального положення на площину. Кількість травматичних дій - одна. Описані тілесні ушкодження можуть відповідати даті утворення, а саме 02.04.2022 (том 2 а.п. 8-9).

Даним доказом підтверджується факт отримання потерпілою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, їх локалізацію, кількість та настання наслідків у виді обширного синця з двома ушитими ранами правої половини обличчя, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, субкон`юктивального крововиливу правого ока, синця лівого ліктьового суглоба, синця лівої кисті, перелому голівки променевої кістки зліва в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , що також підтверджується фотознімком потерпілої ОСОБА_9 , зробленим працівниками поліції під час огляду місця події від 02.04.2022; двома фотознімками потерпілої ОСОБА_9 , зробленими 11.04.2022 (том 2 а.п.6-7), та узгоджується із показами потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_25 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2022 за участі потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої - ОСОБА_10 , експерта ОСОБА_25 (з додатком у виді CD-R диску, оглянутим у судовому засіданні), ОСОБА_9 за допомогою статиста відтворила як ОСОБА_7 наніс лівою рукою один удар в область правого ока, від чого остання впала на лівий бік з опиранням тулуба на лівий лікоть. Експертом ОСОБА_25 було підтверджено механізм утворення тілесних ушкоджень за обставин, відтворених в ході слідчого експерименту. Представником потерпілої ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 доповнено, що удар нанесено акцентовано кулаком лівої руки в процесі напівповертання тулуба ОСОБА_7 (том 2 а.п.11-13, 14).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2022 за участі свідка ОСОБА_19 , експерта ОСОБА_25 (з додатком у виді CD-R диску, оглянутим у судовому засіданні), ОСОБА_19 за допомогою статиста відтворила як ОСОБА_9 лежала на асфальтному покритті, механізм падіння потерпілої свідок не бачила. Експерт ОСОБА_25 вказав, що за вказаних свідком обставин утворення тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_9 , малоймовірне (том 2 а.п.19-21, 22).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2022 за участі підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , експерта ОСОБА_25 (з додатком у виді CD-R диску, оглянутим у судовому засіданні), ОСОБА_7 показав як він тримав за одяг ОСОБА_27 , а той тримав його, в ході чого відчув удари по голові ззаду дерев`яною палицею, від чого він відмахнувся рукою. Після чого ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_9 лежить на асфальтному покритті обличчям донизу (том 2 а.п.23-25, 26).

Вказані джерела доказів дають змогу визначити механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 , узгоджуються з показами експерта ОСОБА_25 та спростовують позицію сторони захисту щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_9 внаслідок падіння на асфальтне покриття.

Клопотань щодо визнання доказів неналежними та/або недопустимими не заявлялося.

Окрім цього, в ході судового розгляду оглянуто надані стороною захисту документи, а саме: обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000042 від 05.04.2022, щодо ОСОБА_9 , обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України; реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000042 від 05.04.2022; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.04.2022; висновок експерта № 82 від 31.05.2022, згідно з яким тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_7 , могли утворитися за обставин, на які вказує останній під час проведення слідчого експерименту від 30.05.2022; висновок експерта № 83 від 31.05.2022, відповідно до якого тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_7 могли утворитися за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_19 під час проведення слідчого експерименту від 30.05.2022; висновок експерта № 49 від 05.04.2022, відповідно до якого по даних огляду від 05.04.2022 у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження, а саме: синець в лівій лобно-тім`яній ділянці голови, внутрішньо-шкірний крововилив в лівій тім`яно-потиличний ділянці голови, синець правого передпліччя; описані тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів, кількість тілесних ушкоджень - три; тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень; описані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого предмету; виникнення описаних тілесних ушкоджень від падіння з вертикального положення площину - малоймовірне; описані тілесні ушкодження можуть відповідати даті утворення, а саме 02.04.2022; постанова прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження від 17.06.2022, згідно з якою в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000037 від 03.04.2022, відмовлено.

Суд не приймає вказані документи сторони захисту, оскільки вони не є доказами в розумінні ст.84 КПК України в даному кримінальному провадженні та не можуть оцінюватися крізь призму їх належності і допустимості. З огляду на положення статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом з тим, матеріали судового провадження не містять обвинувального вироку щодо ОСОБА_9 .

Оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку, та дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження.

При цьому, суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки надані ним пояснення хоча і були послідовними, але мали в собі суперечності, зокрема обвинувачений не заперечує, що тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_9 отримані нею внаслідок його дій, однак категорично заперечує механізм їх утворення.

Так, при наданні пояснень, обвинувачений виразив незгоду з висновком експерта №77 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 саме від удару, наполягав на тому, що тілесні ушкодження потерпілої сприченені падінням на асфальтове покриття, оскільки вважає, що після того, як він відштовхнув потерпілу від себе, вона заплуталась в своїх ногах та впала обличчям на асфальт.

Вказане твердження обвинуваченого спростовується показами судово-медичного експерта ОСОБА_25 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що тілесні ушкодження на обличчі потерпілої ОСОБА_9 утворились саме від удару. Припустив, що вказаний удар міг бути не кулаком, а тильною стороною долоні («костяшками») або ліктем.

Окрім цього, суд також враховує, що стороною захисту ані під час досудового розслідування, ані в ході судового розгляду кримінального провадження не заявлялось клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи.

Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані під час допиту, на переконання суду, спрямовані на приховування мотиву та мети вчинення ним кримінального правопорушення, є нелогічними та такими, що суперечать дослідженим доказам по справі.

Відтак, невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 суд розцінює як його намагання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його вина доведена сукупністю наведених вище доказів.

Судом достовірно встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 стали безпосередньою причиною настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Суд констатує наявність прямого причинного зв`язку між діями ОСОБА_7 і вказаними наслідками.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_7 в ході судового розгляду не здобуто.

Окрім цього, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ст.128 КК України, з огляду на таке.

За нормативним визначенням, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано в ст.25 КК України.

Наведене свідчить про те, що розмежування умисного протиправного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій людині (ч.1 ст.122 КК України) і необережного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

У даному кримінальному провадженні, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно наніс один удар рукою в область правої половини обличчя потерпілої ОСОБА_9 із подальшим падінням потерпілої та ударом лівою рукою об проїжджу частину дороги.

Таким чином, за встановлених фактичних обставин дії ОСОБА_7 щодо ОСОБА_9 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існує прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень були спричинені потерпілій в результаті нанесення удару в праву частину обличчя та подальшим падінням потерпілої на асфальтне покриття. Сила удару, його раптовість та спрямування, свідчать про те, що ОСОБА_7 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість падіння потерпілої та настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_9 , хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і кваліфікує такі дії за ч.1 ст.122 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7

ІV. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону (ст.65 КК України) покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та відноситься до кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи;

- особу обвинуваченого, який є громадянином України, народжений в АДРЕСА_1 , має постійне місце проживання, є внутрішньо переміщеною особою, працевлаштований у ТОВ «НК БУД» водієм автотранспортних засобів, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 не перебував та не перебуває, на обліку і лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше не судимий;

- відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків (часткове заперечення свої вини, невизнання цивільного позову);

- особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину): форму вини (прямий умисел), кількість, локалізацію та механізм нанесення ударів потерпілій, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (зокрема, заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я);

- поведінку потерпілої ОСОБА_9 ;

- позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки; обвинувачений і захисник просили суд ухвалити виправдувальний вирок на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України; потерпіла у судовому засіданні наполягала на найбільш суворій мірі покарання для обвинуваченого).

Обставин, передбачених статтею 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, також не встановлено.

При цьому, суд не визнає обставиною, яка відповідно до п. 11 ч.1 ст. 67 КК України обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, про яку зазначено в обвинувальному акті, оскільки така обставина, не є тотожною поняттю «в умовах воєнного стану», місце вчинення злочину не відноситься до районів вогневого ураження, тимчасової окупації чи проходу військ, тобто воєнні дії не проводяться, злочин скоєно не у період дії комендантської години, а тому обвинувачений ОСОБА_7 не мав можливості використати найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для призначення покарання у виді обмеження волі в максимальній межі санкції ч.1 ст.122 КК України зі звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не вбачає, так само як і можливості застосування покарання у виді виправних робіт відповідно до ст.57 КК України.

V. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Представником потерпілої ОСОБА_9 (цивільний позивач) пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_7 (цивільний відповідач) позов про відшкодування матеріальної шкоди (з урахуванням доповнення) в сумі 56 435,49 грн, яка складається з: витрат на лікування - 3 605,79 грн, 10 829,70 грн - витрати за участь у судових засіданнях (транспортні витрати потерпілої та її представника, пов`язані з явкою до суду), вартість правничої допомоги - 42 000 грн.

Окрім цього, протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 було завдано моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я, яка виразилась у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, порушені нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни в її житті, викликали негативні переживання та спогади, потребу в униканні аналогічних обставин, насторозі, тривозі, емоційних та тілесних реакціях при згадуванні, фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживанні фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасовій відірваності від соціального життя, зниженні настрою, порушеннях сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, почутті образи, обурення, приниження гідності. Завдану моральну шкоду оцінено в 200 000 грн.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 та її представник позов з урахуванням доповнення підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор підтримав цивільній позов потерпілої в обсязі доведення позивачем обґрунтованості позовних вимог, співрозмірності вчиненому та підтвердження понесених витрат та моральних страждань.

Обвинувачений ОСОБА_7 - цивільний відповідач та його захисник проти задоволення позовних вимог заперечували, вважали вказані вимоги недоведеними. При цьому, обвинуваченим ОСОБА_7 подано відзив на позовну заяву, у якому він посилається на те, що при обґрунтуванні витрат на лікування додано чеки на придбання ліків, які не зазначені у виписці № 721/75, АДРЕСА_6 та інші, що викликає сумнів у витраті потерпілою на лікування саме 3 605,79 грн. Також обвинуваченим зазначено про завищення вартості адвокатських послуг, годин підготовки процесуальних документів (деякі процесуальні документи були підготовлені набагато швидше, ніж зазначено адвокатом). Також багато клопотань представника потерпілої не розглядалось або під час розгляду не підтверджувались вимоги, зазначені у клопотаннях. Зауважує, що згідно з довідкою про доходи від 03.10.2022 отримує заробітну плату у розмірі 5 500 грн, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому відшкодування адвокатських послуг у зазначеній в позовній заяві сумі та відшкодування моральних/матеріальних відшкодувань потерпілій буде надмірним тягарем для обвинуваченого і таке судове рішення він не зможе виконати. Суму морального відшкодування, зазначеного в позовній заяві також вважає завищеною, зважаючи на те, що конфлікт, в ході якого потерпілою отримано тілесні ушкодження, спровоковано самою потерпілою, про що свідчать отримані обвинуваченим тілесні ушкодження. Щодо витрат, пов`язаних з явкою до суду, сторона захисту також вважає їх завищеними, оскільки при неможливості прибуття в судове засідання обвинуваченого про це повідомлявся представник потерпілої, але незважаючи на це, представник потерпілої та потерпіла прибували в судове засідання. Окрім цього, сторона захисту посилалась на відсутність у представника потерпілої повноважень на підписання цивільного позову та доповнень до нього у зв`язку з відсутністю в матеріалах судового провадження ордеру, який би відповідав Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості вимог потерпілої щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з такого.

1. Відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

А згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зав`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 116 потерпіла ОСОБА_9 з 02.04.2022 по 11.04.2022 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Тетіївська центральна лікарня» з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Розсічена рана брови, зовнішнього кута ока справа. Субкон`юктивальний крововилив OD. Перелом голівки променевої кістки зліва (том 1 а.п.67-68).

Після чого потерпіла ОСОБА_9 проходила лікування амбулаторно з 12.04.2022 по 09.06.2022 в Денихівській медичній амбулаторії загальної практики сімейної медицини Тетіївського центру первинної медико-санітарної допомоги с. Денихівка, що підтверджується випискою від 09.06.2022 (том 1 а.п.69-70).

Необхідність здійснення витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої, документально підтверджена доказами, доданими до цивільного позову, зокрема, витрати на ліки в розмірі 3 605,79 грн підтверджені фіскальними чеками № 22 від 03.04.2022, № 522 від 04.04.2022, № 26291 від 04.04.2022, № 0008503 від 04.04.2022, № 26277 від 04.04.2022, № 0008624 від 05.04.2022, № 0008794 від 06.04.2022, № від 06.04.2022, № 0008861 від 07.04.2022, № від 07.04.2022, № від 07.04.2022, № 442927 від 08.04.2022, № 26516 від 08.04.2022, № 0019270 від 09.04.2022, № від 09.04.2022, № 0020043 від 14.04.2022, № 442928 від 19.04.2022, № від 21.04.2022, № від 27.04.2022.

Зазначені медичні документи та фіскальні чеки ретельно перевірені судом, відповідають діагнозу потерпілої, виписці із медичної картки стаціонарного хворого із призначенням лікаря. Отже, зазначені медичні засоби на суму 3 605,79 грн придбано потерпілою саме для проведення лікування отриманих 02.04.2022 тілесних ушкоджень, що спростовує доводи сторони захисту щодо долучення до цивільного позову чеків на придбання ліків (Карвединол Сандоз, Спазмалгон, Левомецитин та інші), які не зазначені у виписці № 721/75, № 116. Суд зауважує, що вартість зазначених ліків хоча і вказана у чеках, але не включена цивільним позивачем до витрат на лікування.

2. Відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Так, згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03. 1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відшкодування шкоди, зокрема й моральної, що зумовлює порушення прав людини, є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Суд погоджується з доводами потерпілої, що вона зазнала душевні переживання та страждання у зв`язку з ушкодженнями здоров`я, та що тривалість лікування потерпілої та порушення нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у житті потерпілої, свідчать про наявність підстав для відшкодування потерпілій моральної шкоди винною особою ОСОБА_7 .

Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн, ОСОБА_9 не надала суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення їй моральної шкоди саме в цьому розмірі, на підставі яких вона оцінила свої моральні страждання.

Враховуючи фактичні обставини справи та негативні наслідки, які настали для потерпілої у зв`язку з ушкодженнями здоров`я внаслідок отримання тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування потерпілій винною особою - ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Разом з тим, витрати на правничу допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям до місця судового провадження заявлені позивачем як збитки, не є збитками у розумінні ст.22 ЦК України, водночас стягнення таких витрат передбачено ст.124 КПК України.

Суд не приймає доводи сторони захисту щодо відсутності в представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 повноважень на підписання цивільного позову, з огляду на те, що ордер адвоката, який доданий до позовної заяви, не відповідає Положенню про ордер на надання правничої допомоги, затвердженому рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41. Зокрема, ордер виготовлений друкарським способом, а не згенерований онлайн.

Відповідно до ч.1 ст.58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

П.1 ч.3 ст.58 КПК України, ч.1 ст.50 КПК України передбачено, що повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон), під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч.2 ст.26 Закону).

Рада адвокатів України рішенням від 12.04.2019 (з подальшими змінами) № 41 затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги (далі - Положення №41).

Пунктами 4-5 вказаного рішення Ради адвокатів України № 41 встановлено, що адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року дозволено використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону. Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України №36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Обов`язкові реквізити ордеру передбачені п.12 Положення № 41.

Так, ордер, згенерований онлайн, містить усі необхідні реквізити ордеру, виготовленого друкарським способом, за виключенням двовимірного штрих-коду (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України. При генеруванні ордерів їм присвоюється серія кожного регіону.

На підтвердження своїх повноважень представником потерпілої ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 надано ордер, виготовлений друкарським способом на замовлення ради адвокатів Київської області серії КС № 7888668 від 09.08.2022, а також копію договору про надання адвокатом правової допомоги № 1/05 від 03.05.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3384/10 від 19.07.2007, виданого Київської обласною КДКА, розширений Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.

Суд звертає увагу, що ордер, виготовлений друкарським способом на замовлення ради адвокатів Київської області серії КС № 7888668 від 09.08.2022 має всі обов`язкові реквізити ордеру, згенерованого онлайн. Відмінність вказаних ордерів полягає у наявності двовимірного штрих-коду (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Адвокатом ОСОБА_10 до повноважень його як представника потерпілої ОСОБА_9 також надано розширений Витяг з ЄРАУ, який відображає всю загальнодоступну інформацію про нього як адвоката (є його профайлом) в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі «Walchli v. France» від 26.07.2007, рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» від 28.10.98).

Необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист (постанова КГС ВС в справі №903/1199/23 від 01.08.2024).

З огляду на викладене, суд вважає, що повноваження представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 підтверджені належним чином.

VI. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, розподіл процесуальних витрат.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

За своєю правовою природою витрати на правничу (правову) допомогу та витрати, пов`язані з прибуттям до місця судового провадження, на понесення яких посилався представник потерпілої цивільному позові, є не матеріальною шкодою (збитком), а процесуальними витратами відповідно до пп.1,2 ч.1 ст.118 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч.4 ст.121 КПК України витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження представника, несе особа, яку він представляє.

Частиною 1 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок ВП ВС викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу , а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

З матеріалів судового провадження встановлено, що на підтвердження понесених потерпілою витрат на професійну правничу (правову) допомогу надано: копію договору № 1/05 від 03.05.2022 про надання адвокатом правової допомоги та додаткову угоду до цього договору від 17.08.2022; акт приймання-передачі виконаних робіт, наданих послуг відповідно до вказаного договору від 26.06.2022; звіт про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до вказаного вище договору від 26.06.2022; копію меморіального ордеру № @2PL655194 від 31.05.2022; звіт про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до вказаного вище договору від 17.08.2022; копію меморіального ордеру № @2PL213818 від 16.08.2022; звіт про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт відповідно до вказаного вище договору від 05.06.2024; акт приймання-передачі виконаних робіт, наданих послуг від 05.06.2024 з додатком таблицею на розшифрування витрат та послуг.

У постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 Верховний Суд зазначив, що складовою правничої допомоги, яка підлягає компенсації нарівні з іншими витратами, є час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні.

З додатку до акту приймання-передачі виконаних робіт, наданих послуг від 05.06.2024 встановлено, що на участь та представництво інтересів потерпілої у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області в даному кримінальному провадження представником потерпілої ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 в кожному судовому засіданні, починаючи з 18.08.2022 по 04.04.2024, витрачено 240 хвилин (4 години).

Виходячи з розрахунку 1000 грн за участь у судовому засіданні тривалістю 240 хв, враховуючи фактичний час (кількість) судових засідань - 22, стягненню підлягають 22 000 грн за участь у судових засіданнях.

Враховуючи надані потерпілою докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 42 000 грн, заявлені до стягнення потерпілою, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають стягненню з обвинуваченого.

Вимога про стягнення витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження у сумі 10 829,70 грн., які фактично складаються з витрат на пальне, яке використовувалось автомобілем представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 , а саме Audi Q3 2.0 TDI 2016 р/в задоволенню не підлягає, оскільки представником не додано документів щодо перебування вказаного автомобіля у його володінні (користуванні, розпорядженні), виду палива, який використовується зазначеним автомобілем, середні витрати палива на 100 км.

Витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.1 ст.122 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 337, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 2 (два) роки.

Згідно зі статтею 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 14.08.2024.

Нагляд за ОСОБА_7 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 3 605,77 грн (три тисячі шістсот п`ять гривень 77 копійок).

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 30 000 грн (тридцять тисяч гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , процесуальні витрати (витрати на правничу (правову) допомогу) у розмірі 42 000, 00 грн (сорок дві тисячі гривень 00 копійок).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1