Єдиний унікальний номер 205/5355/24
1-кп/205/857/24
У Х В А Л А

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000496 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томськ, Російської Федерації, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають об`єднанні кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зокрема, прокурор зазначив, що ОСОБА_3 під загрозою застосування реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі у разі визнання його винуватим за вчинення кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Обвинувачений фактично проживає в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , тобто не має постійного місця проживання в місті Дніпрі та може змінювати місце проживання на власний розсуд. Окрім того, прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, таким чином, відсутні достатні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати обвинуваченого від вчинення корисливих кримінальних правопорушень для отримання коштів для життя, так як він не має іншого джерела доходу.

Також прокурор, просить суд врахувати той факт, що ОСОБА_3 починаючи з 2006 року притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та на даний час в різних судах Дніпропетровської області розглядаються обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та під загрозою можливого застосування покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду. Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений та не має на утриманні дітей, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що можуть утримати його за місцем мешкання.

Також, суд вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки встановлено, що останній раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення, в тому числі, проти власності, має не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності. Крім того, суд бере до уваги, що за останнім епізодом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна в період перебування під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків та родини, а також відсутність неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 12 жовтня 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1