ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2560/24 Справа № 932/9807/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001268, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Початок строку ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у закінченому замаху на крадіжку, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану за наступних обставин.

17 жовтня 2023 року близько 21.50 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «Варус-1», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, 15, достовірно знаючи, що на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, строк дії якого Указом Президента України від 27.07.2023 № 3275-ІХ/2023 продовжено строком на 90 діб, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, викрала майно, яке належить ТОВ «Омега», а саме: напій слабоалкогольний енергетичний «Рево вишня» 0,5 л у кількості 3 шт. вартістю 46,30 грн. за 1 шт. на суму 138,90 грн., горілку «Первак» 0,5 л вартістю 89,90 грн., напій «Мохіто Біола» вартістю 29,90 грн., котлети «По-Київськи» вагою 0,448 г вартістю 149,63 грн., биточки рублені курячі вагою 0,246 г вартістю 56,40 грн., набір одноразового посуду вартістю 4,90 грн., а всього на загальну суму 469,63 грн.

Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, вийшла за межі касової зони, не оплавивши за вищевказаний товар намагалася залишити місце скоєння кримінального правопорушення. Однак, виконавши усі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла його закінчити з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками супермаркету з викраденим майном за межами касової зони.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року. Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2024 року виконувати самостійно.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не врахував, що обвинувачена щиро кається, активно сприяла у розкритті кримінального правопорушення, відшкодувала завдану шкоду. Звертає увагу, що обвинувачена вчинила лише замах на крадіжку і на момент винесення вироку перебувала на обліку у лікаря у зв`язку з вагітністю. Зазначає, що обвинувачена вже багато разів пожалкувала про вчинене, навчена та покарана наріканням оточуючих людей. Вказує, що суд необгрунтував неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_8 подав клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з прийнятим Законом України про декриміналізацію статті 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала позицію захисника та просила її звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з прийнятим Законом України про декриміналізацію статті 185 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Представник потерпілого ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку..

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:) неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З цього приводу об`єднана палата ККС ВС у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) зробила висновок про те, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Закону № 3886-IX, вирішується судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, обвинувачена ОСОБА_7 вчинила 17 жовтня 2023 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив - 2684 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив у 2023 році 2684 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За приписами частини першої, третьої статті 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Ураховуючи те, що вартість майна, на яке обвинувачена ОСОБА_7 скоїла закінчений замах становила 469,63 грн., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність у 2023 році 2684 грн., а також отриманої під час апеляційного розгляду згоди обвинуваченої ОСОБА_7 , на закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією злочину, колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ст.417 КПК України вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на крадіжку, вчинений повторно та в умовах воєнного стану, підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України закрити з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 статті 284 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4