Справа №639/4996/24
Провадження №1-кп/639/420/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000712 від 18.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді командира міномета 3 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, але не пізніше 18.07.2024, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21.08.1998 (в редакції від 23.06.2023), «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 (в редакції від 19.05.2022), будучи військовослужбовцем, достовірно обізнаним щодо існуючої в державі заборони вільного обігу та поводження з бойовими припасами, вибуховими речовинами та вибуховими пристроями як предметами, пов`язаними із підвищеними ризиками, яка вимагає державного регулювання у спеціально дозвільний спосіб, тобто обов`язкову наявність встановленого на це законом дозволу у вузькому розумінні та передбаченого вказаними вище підзаконними нормативно-правовими актами, діючи зі злочинним умислом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, не маючи передбаченого законом дозволу, у невстановленому місці та за невстановлених обставин придбав один корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії оборонного типу Ф-1 та один запал УЗРГМ, як комплектуючий елемент ручних гранат, після чого помістив їх у свою сумку та здійснив їх переміщення до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , таким чином розпочав їх незаконне зберігання на протязі невстановленого проміжку часу до 18.07.2024, допоки його протиправні злочинні дії були припинені під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, а саме на території гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 02 год. 07 хв. по 02 год. 29 хв. 18.07.2024, де слідчим СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області у ОСОБА_4 при собі було виявлено та у подальшому вилучено один корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії оборонного типу Ф-1, який виготовлений промисловим способом на ярцевському машинобудівельному заводі (смоленська область, росія), без запалу (засобу підриву) та належить до зарядів вибухової речовини у міцному корпусі, а також один запал УЗРГМ, як комплектуючий елемент ручних гранат, що виготовлений промисловим способом на уфимському заводі креслярського приладдя (росія) у 1972 році та належить до засобів підриву, і які у своєму поєднанні складають гранату Ф-1, що належить до категорії бойових припасів військового призначення

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 263 КК України визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони встановлені судом. Пояснив, що знайшов гранату під час бойових дій, поклав до сумки та зберігав, носив із собою, в подальшому боєприпаси були виявлені співробітниками поліції. Заявив про щире каяття у вчиненому, просив суворо його не карати.

Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не має судимостей, одружений, має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо ОСОБА_4 в цілому, за наведених обставин, на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в наближеному до мінімального розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Разом із тим, беручи до уваги щире каяття, репутацію обвинуваченого, який на час ухвалення вироку не має судимостей, а також знаходження на утримання обвинуваченого малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України обов`язок нагляду за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням на час проходження ОСОБА_4 військової служби покласти на командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 11359 (одинадцяти тисяч трьохсот п`ятдесяти дев`яти) гривень 20 копійок.

Речові докази: оптичний диск CD-R із відеозаписом огляду місця події, флеш-носій Kingston із відеозаписами з нагрудних відео реєстраторів зберігати у матеріалах кримінального провадження; корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії оборонного типу Ф-1, запал УЗРГМ, як комплектуючий елемент ручних гранат передати у розпорядження військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1