Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2729/24

Номер провадження: 1-кп/511/248/24

14 листопада 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження №0000383, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кирсановка, Росія, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, №2229-УІІІ, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_4 , проживаючи разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 є учасниками сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України, згідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Кодексу, маючи спільний побут.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 постійно не працює та зловживає спиртними напоями, між ним і його матір`ю ОСОБА_5 неодноразово виникали сварки з цього приводу, в ході яких ОСОБА_4 виражається стосовно неї нецензурною лайкою, погрожує, принижує тощо.

Тому, ОСОБА_5 була змушена постійно захищатися від цього утиску та викликати поліцію.

Зважаючи на вказані систематичні факти домашнього насильства з боку ОСОБА_4 уповноваженими співробітниками поліції, які прибували на численні виклики ОСОБА_5 за описаний період часу, із врахуванням його протиправної поведінки, було складено:

- один протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 18.09.2023, за який його постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.09.2023 його визнано винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 340,00 гривень;

- один протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 30.04.2024, за який його постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.05.2024 його визнано винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 340,00 гривень;

- один протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 20.05.2024, за який його постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.05.2024 його визнано винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 510,00 гривень.

Крім цього, після неодноразового скоєння домашнього насильства, ОСОБА_4 всупереч вимогам ст. 28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 22.05.2024 після 14 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , знову посягнув на права і свободи, честь і гідність своєї матері ОСОБА_5 , яка являється особою похилого віку та з якою він перебував у близьких відносинах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану потерпілої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_5 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, а також вигнав матір з будинку і не пускав її в середину, внаслідок чого остання відчувала психологічний дискомфорт, зазнавши при цьому психологічного страждання, приниження, безпорадність, напругу, тривоги та була змушена звернутися із письмовою заявою до поліції з метою припинення протиправних дій свого сина ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв моральну шкоду ОСОБА_5 у вигляді тривалого стійкого переживання страху за життя та здоров`я, безпорадність, напругу, тривоги, образи та приниження гідності й погіршення якості життя потерпілої.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, кваліфіковане як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Позиція обвинуваченого в суді.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно проживаю з потерпілою матір`ю, власної сім`ї не має. Усі конфлікти виникали з приводу того, що він зловживав спиртними напоями, приходив напідпитку додому, а матері це не подобалося, вона починала його виховувати, а він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, починав агресивно себе поводити відносно неї. Так трапилося і 22.05.2024, коли він в черговий раз прийшов додому після вживання спиртних напоїв зі своїми знайомими. Мати почала сваритися, а він у відповідь почав агресивно себе поводити, кричати на матір, ображати її, зачинив вхідні двері, коли мати була на вулиці. Мати написала заяву до поліції. Такі дії вчиняє не вперше, раніше багато разів притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно матері. У вчиненому щиро кається, більше сварки в сім`ї не вчиняє, зараз не вживає алкоголь, звернувся за допомогою до медичного центру «Трансформація» в м.Одеса, де закодувався від вжиття алкоголю.

Позиція потерпілої ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність у зв`язку зі станом здоров`я, на підтвердження чого суду надана відповідна медична документація. В своїй заяві просила суд не карати строго ОСОБА_4 , так як він став на шлях виправлення.

Висновок суду щодо спрощеного провадження.

Відтак обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення по всім обставинам пред`явленого йому обвинувачення, не оспорював фактичні обставини і не заперечував проти них.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження , за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченого.

Суд, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні доведена, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Щодо призначення покарання.

Суд призначаючи, покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки кримінального правопорушення.

Так, обставини, які пом`якшують покарання для ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання для обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також при призначенні покарання для обвинуваченого суд враховує, що останній задовільно характеризується по місцю проживання.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціальну-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно наданої на розгляд суду досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 від 12.11.2024 року, йому можливо призначити покарання, не пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі на певний строк, так як він не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи вищевикладене, а також відомості про особу обвинуваченого, позицію потерпілої, яка просила строго не карати обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 буде покарання у виді обмеження волі, яке передбачене санкцією ст.126-1 КК України та вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також, суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого, покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім цього, на підставі п.4 ч.3 ст.76 КК України слід покласти додатково на обвинуваченого обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Також, відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників, про що просить прокурор.

Тому суд вважає за необхідне на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді покладення на нього обов`язку пройти програму для кривдників строком на 1 місяць.

Призначене в такий спосіб покарання обвинуваченому ґрунтується на положеннях ст.50 та ст. 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання сплинув 18.08.2024 року. Підстав обирати запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки".

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1, ч.2 ст.76 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, направивши ОСОБА_4 строком на 1 (один) місяць для проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1