Провадження № 1-кп/344/1148/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кінчаки, Галицького району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого, востаннє: 03.04.2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 в період часу з 13.02.2023 по 29.02.2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи характер своїх противоправних дій, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв психологічне та економічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до її психологічних страждань і погіршення якості життя, що виразилось у негативних переживаннях та емоційній напруженості.

Так, 13 лютого 2023 року близько 17 год, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_4 , що виразилось у ображанні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою.

За вказаним фактом, постановою Івано-Франківського міського суду від 04.04.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Також, 13 червня 2023 року близько 07 год 30 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно матері ОСОБА_4 , а саме забрав грошові кошти в сумні 800 гривень.

За цим фактом, постановою Івано-Франківського міського суду від 17.08.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Після чого, 02.07.2023, близько 18 год. 55 хв, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_4 , а саме ображав нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою.

За зазначеним фактом, постановою Івано-Франківського міського суду від 07.09.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і накладено стягнення 340 гривень штрафу.

Після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 правильних висновків для себе не зробив, будучи неодноразово притягненим до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї належних висновків для себе не зробив.

Зокрема, 26.01.2024, близько 17 год, перебуваючи по місцю проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , вчинив щодо своєї матері ОСОБА_4 психологічне насильство, що виразилось в висловлюванні нецензурною лайкою, погрозі фізичною розправою та вимаганні грошових коштів у розмірі 900 гривень.

Окрім того, 29.02.2024, близько 17 год, перебуваючи по місцю проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, вчинив щодо своєї матері ОСОБА_4 психологічне насильство, що виразилось в висловлюванні нецензурною лайкою, погрозі фізичною розправою та вимаганні грошових коштів у потерпілої.

Зазначені дії викликали у ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдали шкоди її психічному здоров`ю та погіршили якість життя потерпілої загалом, що виразились у втраті повноцінного сну, відпочинку та негативних переживаннях.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України визнав повністю та беззастережно. Пояснив, що на той час вживав наркотики і того просив в мами гроші. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просила призначити покарання згідно вимог закону

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працює, неодружений, знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» в з 03.02.2024 року по 07.02.2024 року, на обліку в КНП «Прикарпатський наркологічний центр ІФ ОР» не перебуває та за допомогою не звертався; щире каяття та відсутність негативних наслідків, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні як обставини, що пом`якшують покарання.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №252/2024 від 04.07.2024 року ОСОБА_5 на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій так і на даний час хронічними психічними розладами, недоумством, тимчасовим розладом психічного здоров`я не страждав, виявляв ознаки РПП внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголю, марихуани, альфа-PVP), вживання зі шкодою для здоров`я, що згідно МКХ-10 F19.1. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину так і на даний ча ОСОБА_5 перебував в стані, при якому був здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 .

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Беручи до уваги викладене, враховуючи всі пом`якшувальні обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, слід призначити основне покарання в межах санкції статті 126-1 КК України.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, враховуючи відсутність у обвинуваченого сталого матеріального доходу, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд звертає додатково увагу на те, що оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, то буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. Одночасно, такий вид покарання застосується через органи пробації, якими передбачено проходження пробаційних програм, які передбачені для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, що надасть можливість ОСОБА_5 змінити прокримінальне мислення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому на час судового розгляду не обирався, підстав для його обрання на даний час не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті ) годин.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_6