Справа № 180/993/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Марганець, Дніпропетровської області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 6.04.2024 за № 0000161 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганець, громадянина України, із середньою світою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що являючись військовозобов`язаним, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, будучи належним чином повідомленим, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 26.03.2024 року, для проходження військової служби, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 08.11.2023 № 3430-IX, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 14.05.2024 укладена між прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_3 , та захисником ОСОБА_5 .

Згідно з умовами угоди, ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та наведені обставини вчинення цього злочину і зобов`язується беззастережно визнати пред`явлене йому обвинувачення у судовому проваджені.

Враховуючи інтереси суспільства і держави в цілому та загальні засади призначення покарання у кримінальному провадженні, керуючись ст. 472 КПК України, сторони дійшли висновку про можливість укласти угоду, відповідно до якої ОСОБА_3 призначити узгоджене покарання в межах санкції ст.336 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України бути звільненим від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що свою вину визнає у повному обсязі, просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю.

Прокурор ОСОБА_4 просила суд затвердити укладену між сторонами угоду та призначити обвинуваченому покарання узгоджене в угоді.

За правилами п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмови в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1 ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

А як вказано у ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються зокрема її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, направлені з угодою про визнання винуватості, судом встановлено, що угода не відповідає закону про кримінальну відповідальність, оскільки сформульоване в угоді та обвинувальному акті обвинувачення містить посилання на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення без зазначення вчинення кримінального правопорушення в період особливого періоду, однак диспозиція ст. 336 КК України передбачає таку кваліфікуючу ознаку.

Згідно абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21 жовтня 1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХП від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Будь-яких логічних пояснень цієї обставини не було надано суду сторонами кримінального провадження, в т.ч. і прокурором, який вказав, що таке формулювання було визначено з огляду на існуючу практику.

Відтак, суд вважає, що умови угоди в частині сформульованої підозри суперечать вимогам закону про кримінальну відповідальність, а тому такі умови не можуть бути затверджені вироком суду.

Суд відзначає, що визначені кримінальним процесуальним законом угоди можуть бути затверджені судом лише за наявності фактичних підстав для визнання винуватості підозрюваного. Одного бажання обвинуваченого і прокурора для укладання угоди не достатньо. Суд затверджує угоду за наявності фактичних підстав (доказів) для визнання винуватості підозрюваного. Це правило спрямоване на недопущення ухвалення обвинувального вироку судом на підставі угоди у разі обмови чи самообмови обвинуваченого, а також за відсутності доказів його винуватості.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, формулювання обвинувачення, суд дійшов висновку, що під час її укладення не в повній мірі були враховані законодавчі вимоги щодо змісту угоди про визнання винуватості, які передбачені ст. 472 КПК України, а тому така угода не може бути затверджена судом.

Ст.474 КК України передбачено, що у разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, завершено досудове розслідування, надано доступ до матеріалів кримінального провадження, складено і вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, при направленні обвинувального акта до суду досудове розслідування по кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 закінчено.

В той же час сторони обвинувачення та захисту заявили, що виконали всі слідчі та процесуальні дії необхідні для завершення досудового розслідування та вказали на відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування.

Дане кримінальне провадження підсудне Марганецькому міському суду Дніпропетровської області.

Підстав для прийняття рішень визначених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України не має.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Отже, перешкоди для призначення кримінального провадження до судового розгляду у суду відсутні.

Судом визначено, що судовий розгляд кримінального провадження має проводитись у відкритій формі судового засідання.

Керуючись ст.ст. 314- 317, 336, 474 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної на досудовому розслідуванні 14 травня 2024 року між прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Судове провадження у даному кримінальному провадженні продовжити у загальному порядку.

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000161 від 6.04.2024 відносно ОСОБА_3 за ст.336 КК України на 23 серпня 2024 року о 10 год. у відкритому судовому засіданні, розгляд проводити одноособово.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1