Справа № 461/5849/24
Провадження № 1-кс/461/4205/24
УХВАЛА
11.07.2024 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_4
законного представника
неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан.
В подальшому указами Президента України неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, востаннє Указом від 06.05.2024 № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 14.05.2024 строком на 90 діб.
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел з корисливих мотивів на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом здійснення підпалу транспортних засобів, які мають характерні ознаки належності до Збройних Сил України чи інших військових формувань.
Так, 09.07.2024 на виконання попереднього злочинного умислу з корисливих мотивів, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом здійснення підпалу транспортних засобів, які мають характерні ознаки належності до Збройних Сил України чи інших військових формувань, громадянин України ОСОБА_7 , діючи повторно для досягнення злочинної мети, вступив у злочинну змову із громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та діючи за попередньою змовою, із невстановленими під час досудового розслідування особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи прямий умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із невстановленими під час досудового розслідування особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи прямий умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, поїхали на вулицю Широку у м. Львові з метою пошуку автомобіля, який має ознаки приналежності до Збройних сил України чи інших військових формувань для подальшого підпалу.
Побачивши автомобіль JEEP GRAND CHEROKEE сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з емблемою на задньому склі Національної гвардії України у вигляді червоного хреста, припаркований за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи належність вказаного автомобілю саме до підрозділів ЗСУ чи інших військових формувань та реалізовуючи єдиний злочинний намір, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, з метою подальшого підпалу зняли відео розташування та вигляду автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , та надіслали за допомогою месcенджера «Telegram» невстановленій на даному етапі досудового розслідування особі для погодження підпалу.
Діючи повторно, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, виявили автомобіль синього кольору марки Volksvagen Grafter, д.н.з. НОМЕР_2 , що був припаркований за адресою: АДРЕСА_1 , який мав відповідні наліпки та емблеми благодійних фондів та організацій, а також інших військових формувань, здійснити аналогічну відеофіксацію розташування та вигляду вказаного автомобіля та за допомогою месcенджера «Telegram» надіслали невстановленій на даному етапі досудового розслідування особі для погодження підпалу.
Отримавши погодження на підпал вказаних автомобілів, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на виконання спільного злочинного умислу придбали в супермаркеті «Сільпо» ТЦ «ВАМ», що по вул. Широкій, розпалювачі фірм «Жарков» та «Своя Лінія», розрахувавшись при цьому банківською карткою «А-Банк» ОСОБА_8 за допомогою GooglePay на загальну суму приблизно 780 грн, та приблизно о 23 год 15 хв пішли оглядати вулицю на наявність людей біля вказаних автомобілів.
Близько 00 год 30 хв 10.07.2024 ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , усвідомлюючи належність вищеописаних автомобілів до підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи прямий умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вилили розпалювачі на капот автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_7 своєю власною запальничкою підпалив вказаний автомобіль.
Відразу після цього, о 00 год 40 хв 10.07.2024 ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вилили розпалювачі на капот автомобіля Volksvagen Grafter, д.н.з. НОМЕР_2 , та ОСОБА_8 своєю власною запальничкою підпалив вказаний автомобіль.
При цьому, підпали вищевказаних автомобілів, відповідно до отриманого завдання, ОСОБА_7 зафіксував шляхом відеозйомки на власний мобільний телефон та надіслав відповідні відеофайли невстановленій на даному етапі досудового розслідування особі, ймовірно представнику спецслужб рф.
Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період та за попередньою змовою групою осіб.
Слідчий у клопотанні зазначає, що враховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може залишити місце свого постійного проживання та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на потерпілих, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочини проти основ національної безпеки України з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому просить клопотання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.
Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що не заперечує причетність ОСОБА_8 до злочину. Але просить надати можливість підозрюваному виправдатись перед законом та суспільством. Вказав, що підрозрюваний шкодує про вчинення кримінального правопорушення. Підозрюваний має постійне місце проживання, не має батьків, але у нього є опікуном його тітка. Тому просив застосувати більш м`який запобіжний захід до підозрюваного у виді домашнього арешту.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника. Зазначив, що щиро кається та більге не вчинятиме кримінальне правопорушення.
Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, позицію захисника, думку підозрюваного, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України і воно отримано підозрюваною та її захисником. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваною копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року, тримання під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого часу. Відповідно до правил забороняється введення обмежень щодо такої особи, в яких немає безпосередньої необхідності з точки зору цілей затримання або усунення перешкод для ходу розслідування чи здійснення правосуддя, або підтримання безпеки і порядку в місці затримання.
Відповідно до вимог ст.484 КПК України, порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.
Кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Положення цього параграфу застосовуються у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, вчинених особами, які не досягли вісімнадцятирічного віку.
Статтею 492 КПК України передбачені особливості застосування запобіжного заходу до неповнолітнього підозрюваного, обвинуваченого, а саме затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
Відправляючи правосуддя у справах щодо неповнолітніх суди повинні керуватися не тільки положеннями КПК України, а й міжнародними правовими актами щодо прав і свобод дитини, такими як: Конвенція про права дитини 1989 р.; Правила ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, 1990 р.
Зокрема, положення щодо затримання та взяття під варту неповнолітніх, закріплені в Конвенції про права дитини 1989 р, наголошують, що попереднє ув`язнення має бути винятковим заходом, якщо справа стосується дітей.
В Правилах ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі 1990 р., у пункті 17 вказується на необхідність уникати, наскільки це можливо, утримання під вартою до суду і вдаватися до цього у виняткових випадках, усіляко прагнучи застосування альтернативних заходів.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосудця щодо неповнолітніх (1985 р.), так званих «Пекінських правил», тримання неповнолітнього під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу та за можливості замінюється іншими альтернативними заходами (правило 13.1 та 13.2).
Встановлено, що 10.07.2024 неповнолітньому ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 стверджується зібраними доказами, а саме:
1) Повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 10.07.2024;
2) Повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 10.07.2024;
3) Протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 від 10.07.2024;
4) Протоколом затримання ОСОБА_7 від 10.07.24;
5) Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 10.07.24;
6) Протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 10.07.24;
8) Протоколом огляду місця події від 09.07.2024;
9) Поясненням потерпілого ОСОБА_9 ;
10) Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 09.07.24;
11) Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.07.24;
12) Протоколом огляду мобільного телефона ОСОБА_10 від 10.07.24;
14) Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу дію від 10.07.24;
15) Протоколом огляду місця події від 10.07.2024;
16) Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.07.24;
17) Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.07.24;
19) Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу дію від 10.07.24;
20) Рапортом від 10.07.24;
21) Протоколом огляду місця події від 10.07.2024;
22) Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.07.24;
23) Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 10.07.24;
24) Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 10.07.24;
25) Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 10.07.24;
26) Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 10.07.24.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період та за попередньою змовою групою осіб.
Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Cлідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується останньому, є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час у ході розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а також осіб, які, можливо, причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, останній може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_8 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, потерпілих, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших невстановлених осіб, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства з метою зміни або відмови їх від показів.
Крім цього, кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним, здійснювалося із залученням інших осіб, які наразі встановлюються органом досудового розслідування для подальшого проведення слідчих дій за їх участю, а тому у випадку обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет-роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними чи негласними засобами контролю. Про вказаний факт свідчать неодноразові факти спілкування останнього саме за допомогою інтернет- месенджерів із іншими особами з метою конспірації своїх дій.
Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може залишити місце свого постійного проживання та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на потерпілих, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею у кримінальному провадженні встановлено наступне:
- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України;
- підозрюваний ОСОБА_8 вчинив тяжкі кримінальні правопорушення (злочини), за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях (злочинах), у вчиненні яких він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом із тим слід додати, що згідно із п. 51 вказаного вище рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
Окрім цього, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого чи зменшення ризиків заявлених прокурором на даний не встановлено.
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства: затримання і утримання під вартою може застосовуватися тільки у випадку, коли неповнолітній підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий, прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК. Утримання під вартою має застосовуватися лише у виняткових випадках, як крайній захід, з визначенням якомога більш коротких термінів такого змісту і з забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування або продовження.
Згідно ст. 183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження.
При цьому, враховуючи особу підозрюваного, яка є неповнолітньою та щиро кається, має місце проживання, опікуном ОСОБА_8 є його тітка, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд не вбачає підстав застосувати більш м`який запобіжний захід. За вказаних обставин, підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливлять спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню.
Обмеження конституційних прав підозрюваної є виправданим, оскільки остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність у кримінальному провадженні ознак справжнього реального інтересу, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, на думку суду, ОСОБА_8 не слід визначати альтернативний запобіжний захід заставу. Саме такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органу досудового розслідування та суду.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відповідно до клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України. Тому, суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_8 розміру застави.
Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя
Застосувати до неповнолітнього підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 08.09.2024 року, без визначення розміру застави.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1