ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1960/21 Номер провадження 11-кп/814/100/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № №0001839 від 14.10.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 29.10.2021 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, освіта середня, навчається у Полтавському коледжі харчових технологій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення вол.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Позов прокурора задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації - 39473,84 грн., а у разі недостатності у ОСОБА_8 майна для відшкодування шкоди, стягнути грошові кошти з його батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в частині, якої не вистачає або в повному обсязі.

Позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 : в рахунок відшкодування матеріальних збитків 17757,84 грн., в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 150000 грн., а у разі недостатності у ОСОБА_8 майна для відшкодування шкоди, стягнуто грошові кошти з його батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в частині, якої не вистачає або в повному обсязі.

Позов ОСОБА_14 задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 100000 грн., а у разі недостатності у ОСОБА_8 майна для відшкодування шкоди, стягнуто грошові кошти з його батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в частині, якої не вистачає або в повному обсязі.

За вироком суду, 13 жовтня 2020 року близько 16 години ОСОБА_8 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Сінна» поряд з будинком АДРЕСА_3 , керуючись мотивом уявної власної вищості та переваги, діючи із метою публічного самоствердження за рахунок потерпілого, завдав один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_15 , внаслідок якого ОСОБА_15 впав на асфальтовану поверхню. Після чого, ОСОБА_8 ногами у взутті завдав ОСОБА_15 не менш ніж 2 удари в голову: в ділянку виличної, скроневої та тім`яної кісток справа і в ліву тім`яно-скроневу область голови потерпілого, в результаті чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма; перелом правої скроневої та тім`яної кісток з переходом ліній перелому на основу черепа в ділянці передньої черепної ямки справа і зліва, перелом правої виличної кістки з деформацією виличної дуги; перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа в ділянці передньої черепної ямки зліва; забій головного мозку скроневої та тім`яної долей зліва з внутрішньо мозковими крововиливами; субарахноідальні крововиливи лівої гемісфери та мозочку; субдуральна гематома (крововилив під тверду мозкову оболонку) лівої гемісфери зі значним зміщенням серединних структур головного мозку; обширний крововилив у м`які тканини правої тім`яно-скронево-лобно-виличної ділянки з синцем; крововилив у м`які покриви голови тім`яно-потиличної ділянки зліва; рана верхньої губи в проекції 3 і 4 зубів зліва, тобто тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості в своїй сукупності, відносно до живої особи мають ознаки тяжких за критерієм, небезпеки для життя і призвели до настання смерті гр. ОСОБА_15 .

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Необхідність такої кваліфікації дій ОСОБА_8 захисник мотивує ти, що

після проведення ряду слідчих дій, а саме допитів свідків, зокрема ОСОБА_16 , який повідомив суду, що на якусь мить відвернув увагу від ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на проїжджаючий тролейбус і в цей момент почув звук, схожий на удар, коли знову повернув голову до них, то бачив як ОСОБА_18 падав і впав на підлогу, внаслідок чого сильно вдарився задньою частиною голови об асфальт. ОСОБА_17 стояв у ніг потерпілого, тобто приблизно 1,5-2 метра від голови і більше ніяких ударів не наносив, що фізично виключає нанесення ним ударів ногами по голові. Потім надавалася перша медична допомога. На повторні запитання усіх учасників чи наносив ОСОБА_17 ще удари - категорично заперечив. Весь цей час ОСОБА_17 знімав на свій мобільний телефон дану подію.

Своїми показами свідок ОСОБА_16 підтверджує покази ОСОБА_17 про нанесення одного удару в область щелепи зліва правою рукою стиснутою в кулак, внаслідок чого у ОСОБА_18 утворилася забита рана верхньої губи зліва.

Крім того захисник вважає, що кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК України підтверджують наявні у справі висновки експертиз 1195, 1195-а, 1195-б, 1195-в.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статті 374 КПК України При цьому відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, експерті висновки.

Колегія суддів відкидає апеляційні твердження захисника про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство через необережність, і вважає, що такі твердження сторони захисту спростовуються матеріалами кримінального провадження та виходить з наступного.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 дав суду першої інстанції показання, що між ним та раніше йому незнайомим потерпілим ОСОБА_15 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 наніс удар кулаком правої руки в область вилиці ліворуч, від чого потерпілий впав та вдарився головою об асфальт.

Свідок ОСОБА_16 ,який перебував на місці події, також підтвердив наявність конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_18 , проте момент нанесення ОСОБА_17 ударів не бачив, так як відволікся на транспорт. Окрім ОСОБА_8 ніхто ОСОБА_18 тілесні ушкодження нанести не міг.

Конфлікт з потерпілим ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_8 фіксував на власний мобільний телефон.

Із наявного відеозапису, який був досліджений судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження (т.2, а.с.116) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_17 почав конфлікт з потерпілим ОСОБА_18 , який перебував у дезорієнтованому стані та не ніс будь-якої загрози. При цьому, хоча обвинувачений ОСОБА_17 відвернув камеру мобільного телефону та не зафіксував на відеозапис нанесення ударів потерпілому ОСОБА_18 , проте на аудіо запису чітко прослуховуються звуки ударів у кількості не менше трьох.

Ця обставина (нанесення трьох ударів потерпілому ОСОБА_18 ) відображається у висновку комісійної судово-медичної експертизи №13/151 від 05.04.2021 (т.4, а.с.6-32), відповідно до якого ОСОБА_15 було виявлено такі тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма: перелом правої скроневої та тім`яної кісток з переходом ліній перелому на основу черепа в ділянці передньої черепної ямки справа і зліва, перелом правої виличної кістки з деформацією виличної дуги; перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа в ділянці передньої черепної ямки зліва; забій головного мозку скроневої та тім`яної долей зліва з внутрішньо мозковими крововиливами; субарахноідальні крововиливи лівої гемісфери та мозочку; субдуральна гематома (крововилив під тверду мозкову оболонку) лівої гемісфери зі значним зміщенням серединних структур головного мозку; обширний крововилив у м`які тканини правої тім`яно-скронево-лобно-виличної ділянки з синцем; крововилив у м`які покриви голови тім`яно-потиличної ділянки зліва; рана верхньої губи в проекції 3 і 4 зубів зліва.

Враховуючи характер руйнації черепа, морфологічні особливості вказаних вище еквівалентів черепно-мозкової травми, експерти прийшли до висновку, що тілесні ушкодження у ОСОБА_15 утворилися від ударів в ділянку обличчя та голови тупими предметами з обмеженою поверхнею контактування, якими могли бути кисті рук (при ударі в ділянку верхньої губи зліва), ноги людини у взутті (при нанесенні удару в ділянку виличної, скроневої та тім`яної кісток справа і удару в ліву тім`яно-скроневу область голови потерпілого).

Для виникнення всього комплексу тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_15 , було достатньо не менш ніж трьох ударів.

Морфологічних ознак падіння на площині, як з раніше наданим прискоренням, так і без такого, немає.

Зважаючи на вказаний механізм черепно-мозкової травми, всі тілесні ушкодження за ступенем тяжкості можуть бути оцінені лише в своїй сукупності, відносно до живої особи мають ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя і в даному конкретному випадку призвели до настання смерті ОСОБА_15 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у судовому засіданні суду першої інстанції голова судово-медичної експертної комісії ОСОБА_19 та члени комісії: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , свої висновки підтримали в повному обсязі та категорично виключили отримання ОСОБА_15 тілесних ушкоджень в результаті падіння на площину, зазначивши, що всі тілесні ушкодження ОСОБА_15 нанесені ударами тупих предметів з обмеженою поверхнею в ділянку обличчя та голови у короткий проміжок часу.

Таким чином, у межах даного кримінального провадження судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, із силою завдав потерпілому мінімум три удари кулаком та ногою взутою у взуття по голові потерпілого ОСОБА_15 , тобто в життєво важливий орган. Від отриманих ударів потерпілий не втримався на ногах, упав на асфальтю.

Проведеними судово-медичними експертизами підтверджено, що травмуючим механізмом утворення в ОСОБА_15 тілесних ушкоджень була ударна дія (дії) тупого предмета, а можливість їх виникнення при його самовільному падінні з положення стоячи та подальшому ударі об тверду поверхню виключається

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_8 , враховуючи його життєвий досвід, а саме зайняття єдиноборствами, умисно завдаючи сильних ударів в голову потерпілому, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, не передбачав, але свідомо припускав такі можливі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень, що в подальшому, спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до усталеної судової практики у випадках, коли винний діє із невизначеним умислом (прямим або непрямим), він має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

Отже, за встановлених фактичних обставин справи кваліфікація дій засудженого за частиною 2 статті 121 КК України є правильною і підстави кваліфікації ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК відсутні.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що покарання у виді 7 років позбавлення волі, призначене ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.65 КК України, принципам індивідуалізації, доцільності, справедливості та визначеної у ст. 50 КК України мети покарання, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Проаналізувавши апеляційні доводи сторін захисту, колегія суддів вважає, що підстав, передбачених ст.ст. 408, 409 КПК України для скасування або зміни вироку суду вони не містять, під час апеляційного перегляду провадження таких підстав судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 29.10.2021 відносно ОСОБА_8 без змін.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду, у зв`язку із набранням вироку щодо нього законної сили.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з 11.11.2024.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4