ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1722/24 Справа № 202/7924/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000760 від 06 травня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з застосуванням альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, маючого на утриманні неповнолітню дитину, одружений, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 31 жовтня 2024 року, з застосуванням альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Слідчий суддя дійшов висновку, що не зменшилися встановлені при застосуванні запобіжного заходу ризики, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідка, а також продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, виправдовують продовження тримання ОСОБА_6 під вартою.

- захисник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень або 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що повного тексту ухвали а ні адвокат, а ні підозрюваний не отримували, а повний текст оскаржуваної ухвали було отримано 09 вересня 2024 року, у зв`язку з чим, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги по суті вказує, що обставини, на які посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в повній мірі не наведені та не мають чіткої визначеності.

Вказує, що виключних обставин для тримання обвинуваченого під вартою судом першої інстанції не встановлено, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю кримінальних правопорушень та даними, що характеризують обвинуваченого, не можуть слугувати виключною підставою для тримання під вартою.

Зазначає, що ОСОБА_6 , має міцні соціальні зв`язки, раніше не був судимий, одружений, на його утриманні перебуває малолітній син та неповнолітня донька має позитивну характеристику, займається волонтерською діяльністю та надавав допомогу ЗСУ.

Також зазначає, що ОСОБА_6 має хронічні захворювання, що свідчить про наявність незадовільного стану здоров`я підозрюваного, який на теперішній час унеможливлює його перебування під вартою.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зважаючи на те, що повний текст ухвали слідчого судді від 02 вересня 2024 року було отримано захисником 09 вересня 2024 року, враховуючи незначний час пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення доступу до правосуддя строк на оскарження необхідно поновити і розглянути відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційну скаргу в межах її доводів.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , були належним чином досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, однак на даний час підозрюється в тому числі у скоєнні тяжкого злочину у сфері забезпечення призову та мобілізації, вчиненого з корисливих мотивів, в групі з іншими особами, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, усвідомлюючи факт можливої суворості покарання за вироком суду, підозрюваний може переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, а також продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування ОСОБА_6 під вартою, та більш м`які запобіжні заходи, зокрема у вигляді домашнього арешту, як на це вказує захисник, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Разом з цим, при визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, не було враховано наступне.

Так, відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р., де зазначено, що ...ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.п. 61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України»), існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою. У практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, з практики Європейського суду з прав людини випливає, що суд повинен уважно ставиться до того, що зі спливом часу продовження тримання особи під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

З моменту застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 08 липня 2024 року, сторона обвинувачення не заявляла про нові ризики, які виправдовують подальше тримання його під вартою.

В свою чергу сторона захисту зазначила, що ОСОБА_6 вже більше трьох місяців перебуває під вартою, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, раніше не був судимий, одружений, на його утриманні перебуває малолітній син та неповнолітня донька має позитивну характеристику, займається волонтерською діяльністю та надавав допомогу ЗСУ, має хронічні захворювання.

Європейський суд з прав людини підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії»).

У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, зважаючи на зазначені вище правові позиції, враховуючи перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою вже досить тривалий час, вірогідність ризику щодо ухилення його від суду значно зменшується.

Отже, беручі до уваги наведені вище обставини, зменшення розміру застави до 150 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, буде пропорційним щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 та необхідним і достатнім для забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000760 від 06 травня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з застосуванням альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яку підозрюваний або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави слідчому та прокурору.

У разі сплати суми застави, звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до 31 жовтня 2024 року, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4