Справа № 346/4214/24
Провадження № 1-кп/346/622/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2024 року за № 0000203, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працює, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений, перебуваючи 28.06.2024 року близько 19:00 години біля під`їзду багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті тривалих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 . В ході даного конфлікту, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів правою рукою в область правої скроні та щелепи потерпілого. Продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у під`їзді вищевказаного багатоквартирного житлового будинку, обвинувачений ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаком лівої руки в область правої щелепи потерпілому ОСОБА_5 , в результаті чого останній втратив рівновагу та впав на сходи.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому не визнав. Вказав суду, що 28.06.2024 року орієнтовно 19-20 година вечора він йшов з магазину «Експрес» і біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 побачив свого знайомого ОСОБА_6 , який чекав на потерпілого. Коли з під`їзду вийшов потерпілий ОСОБА_5 , то обвинувачений схопив його за руку та почав вимагати повернути гроші, які той винен йому вже тривалий період за проданий спортивний костюм. Після цього обвинувачений затягнув потерпілого в під`їзд будинку та закрив за собою вхідні двері. В під`їзді протягом 2-3 хвилин словесно намагався залякати потерпілого, щоб той повернув йому грошові кошти. Вказує, що фізично потерпілого не бив, лише намагався вплинути на нього словесно. Стверджує, що потерпілий намагається оббрехати його, стверджуючи, що ОСОБА_4 його побив.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, який своєї вини не визнав у пред`явленому йому обвинуваченні в повній мірі, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України доведена зібраними та дослідженими по справі доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 28.06.2024 року орієнтовно 19-20 год. вечора біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в якому він проживає, у нього на грунті неприязних відносин виник конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_4 , в ході якого обвинувачений наніс йому кілька ударів в область обличчя та голови, після цього затягнув його в під`їзд, закрив за ними двері, де продовжив його бити, від чого потерпілий впав на сходи. Свідком події був його знайомий ОСОБА_7 . Внаслідок ударів ОСОБА_4 потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді саден, в тому числі на обличчі. Наступного дня в суботу 29.06.2024 року звернувся за медичною допомогою до Коломийської ЦРЛ. Стверджує, що конфлікт з ОСОБА_4 у нього виник через грошовий борг.

Свідок ОСОБА_8 будучи допитаним в судовому засіданні повідомив, що влітку цього року, точної дати пригадати не може, ввечері біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 чекав на свого знайомого ОСОБА_5 . В цей час до нього підійшов його знайомий обвинувачений ОСОБА_4 , який почав з ним спілкуватись. Коли з під`їзду вийшов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 схопив його за руку та наніс йому удар в груди. Потерпілий ОСОБА_5 намагався заховатись від нього в під`їзді будинку, та ОСОБА_4 побіг за ним та закрив за собою двері. Що відбувалось в під`їзді не бачив. Через короткий час з під`їзду вийшов ОСОБА_4 за ним вийшов потерпілий ОСОБА_5 , на якому тілесних ушкоджень свідок не зауважив.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.08.2024 року, згідно з яким отримано заяву від потерпілого ОСОБА_5 про те, що 28.06.2024 року близько 19 год. обвинувачений завдав останньому тілесні ушкодження (а.с. 46-47);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.07.2024 року з фото таблицями до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.07.2024 року, де потерпілий ОСОБА_5 вказав місце і обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с. 48-52);

- даними протоколу огляду місця події від 22.07.2024 року, який проводився біля під`їзду багатоквартирного будинку, а саме при вході до житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та даними фото таблиці до цього протоколу. Вказаним доказом зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, слідчим оглянуто та зафіксовано на фото місце, де відбувався конфлікт, при вході до вказаного житлового будинку на відстані двох метрів від вхідних дверей наявні сходи, на яких обвинувачений наніс потерпілому удари кулаками рук в область обличчя (а.с. 53-57);

- висновком судово-медичної експертизи № 86. На підставі вказаного висновку у потерпілого ОСОБА_5 на момент проведення судово-медичної експертизи (обстеження) будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. В наданій для судово-медичної експертизи довідці № 186 відділення НЕМД «Коломийської ЦРЛ» КМР зазначено про наявність у потерпілого, станом на 29.06.2024 року забійної гематоми н/щелепної ділянки справа та садна в ділянку лівої лопатки (а.с. 58);

- даними довідки № 186, виданої 29.06.2024 року відділення НЕМД «Коломийської ЦРЛ» КМР, в якій зазначено про наявність у потерпілого ОСОБА_5 станом на 29.06.2024 року, «забійної гематоми н/щелепної ділянки справа та садна в ділянку лівої лопатки» (а.с. 59).

За вказаних обставих суд доходить переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, проступок скоєний з прямим умислом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України доведена повністю, а його дії необхідно кваліфікувати, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Так судом встановлено з показів свідка та потерпілого, що такі побої були спричинені потерпілому ОСОБА_5 діями ОСОБА_4 28.06.2024 біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Вказані покази потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 є логічними, послідовними та узгоджуються з дослідженими під час розгляду справи докази.

На переконання суду, письмові докази у справі, а саме протокол проведення слідчого експерименту та протокол огляду місця події, медична довідка від 29.06.2024 року № 186 також вказують на те, що 28.06.2024 мала місце подія, під час якої ОСОБА_4 наніс удари потерпілому ОСОБА_5 .

Оцінюючи покази обвинуваченого, який свою вину заперечив з підстав відсутності доказів нанесення ним тілесних ушкоджень, суд дійшов висновку, що такі спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене, оскільки іншого логічного розвитку подій ніж те, яке описане у обвинуваченні судом не встановлено, а тому суд вважає, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, що відповідає стандарту доведення поза розумним сумнівом. Крім того суд зазначає, що спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 в провину не ставиться, а лише нанесення потерпілому ударів, які завдали останньому фізичного болю. Підтверджується обвинуваченим і мотив його діяння як такого, що вчинене для залякування потрепілого з метою повернення ним грошового боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України, є кримінальним проступком.

Обставин, які помякшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є несудимим, не перебуває на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах, має міцні соціальні зв`язки: одружений, має на утриманні неповнолітню дочку.

З врахуванням цього суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 126 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376, 381, 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1