Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5492/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/658/24
Категорія ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника особи, щодо якої розглядається клопотання

про застосування заходів медичного характеру: ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання

про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,.

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання

про застосування заходів медичного характеру: ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_9 ,

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 травня 2024 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

в с т а н о в и л а:

Вищезазначеною ухвалою застосовано до ОСОБА_7 за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.2 ст.345 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази по кримінальному провадженню, вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.01.2022р. на предмет зовні схожий на ніж, який належить ОСОБА_7 , котрий було вилучено 03.01.2022р. в ході огляду місця події за адресою в АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину «Полісся - Продукт», після набрання ухвалою законної сили - вирішено скасувати.

Розглянувши клопотання суд першої інстанції встановив, що 03 січня 2022 року, близько 16 години 39 хвилин ОСОБА_7 перебувала в приміщенні продуктового магазину ТОВ ТК Полісся-Продукт, що за адресою майдан Станишівський, 3/2, в м. Житомирі.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_7 , яка через психічні розлади була позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, грубо порушуючи громадський порядок, існуючі в суспільстві правила поведінки і моралі, демонструючи брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, дістала заздалегідь заготовлений предмет, ззовні схожий на кухонний ніж та наблизившись до охоронника магазину ТОВ ТК Полісся-Продукт, ОСОБА_9 , намагалася нанести останньому удар указаним предметом, однак не влучила, у зв`язку із тим, що ОСОБА_9 зреагувавши на удар - відскочив та вхопивши стілець на якому сидів, почав оборонятися, оскільки вказані дії сприймав як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

В подальшому неправомірні дії ОСОБА_7 були припинені працівниками охорони магазину, котрі виставили її за межі магазину та утримували до приїзду працівників поліції.

Крім того, 03 січня 2022 року, близько 19 години 38 хвилин оперуповноважений відділу кримінальної поліції Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 , під час виконання своїх службових обов`язків, а саме, перебуваючи на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, перебувала в форменому одязі, із табельною вогнепальною зброєю в приміщенні холу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, що по АДРЕСА_2 , де в той час перебувала ОСОБА_7 , яку було доставлено до управління поліції за вчинення останньою хуліганських дій.

В цей же час та місці, ОСОБА_7 під час спілкування з працівниками поліції почала поводити себе агресивно та виражатися брутальною лайкою в бік працівників поліції.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_7 , яка через психічні розлади була позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, ігноруючи неодноразові вимоги працівників поліції, який виконує свої службові обов`язки та одягнений в формений одяг, заспокоїтись, раптово, своєю правою рукою, схопила ОСОБА_11 за волосся та нанесла удар рукою в область голови та в подальшому зірвала з її лівої вушної раковини сережку, яка належить ОСОБА_11 .

В результаті вказаних дій, ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді точкових крововиливів в лівій тім`яно-потиличній ділянці, садно по зовнішній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Отже, ОСОБА_7 вчинила суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме в грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Не погоджуючись з даною ухвалою захисник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, застосувати до останньої примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь за ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, оскільки остання не усвідомлювала своїх дій та не керувала ними, а тому не мала прямого умислу на вчинення даних кримінальних правопорушень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог здійснення кримінального процесуального та матеріального закону та є такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що на день винесення ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 10.05.2024р. минуло 5 місяців з дня проведення останньої психіатричної експертизи. В даний період ОСОБА_12 продовжувала проходити лікування і на даний час проходить лікування амбулаторно.

А тому, на думку захисника, суд мав заново призначити нову комісійну психіатричну експертизу для усунення розбіжності між двома висновками.

Посилається на те, що в справі є два висновки судово-психіатричної експертизи і в останньому висновку експерт дійшов висновку застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом, а той час як при призначенні експертизи суд не ставив питання про те який вид примусових заходів медичного характеру в даний час необхідно застосовувати.

Вважає, що суд не надав оцінки, тій обставині, що експерт-психіатр вийшов за межі поставлених запитань, натомість судом як підставу прийняття рішення надано перевагу рекомендації експерта у висновку за №571-2023 від 05.12.2023р. щодо виду примусових медичних заходів без обґрунтування причин застосування більш суворого порядку лікування.

Зазначає, що судом необґрунтовано відмовлено стороні захисту в задоволенні клопотанні про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_12 кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 296 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України, відповідно до встановлених подій.

Висновок суду є хибним, що ОСОБА_7 вчинила суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України.

Твердить, що ОСОБА_7 не бажала завдати нікому шкоди, а лише відреагувала своєю поведінкою на осіб, які негативно до неї поставилися.

Зазначає, що суд передчасно прийняв, рішення про застосування до Бурячок примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом замість примусових заходів медичного характеру шляхом надання амбулаторної допомоги в примусовому порядку, чим погіршив її правове становище, атому ухвала підлягає скасуванню.

Від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення, в яких вона просить залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 травня 2024 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та її законного представника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст.404 КПК України та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з ухвали, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь, які кваліфікуються за законом України про кримінальну відповідальність за ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України та що такі діяння нею було вчинено в період, коли вона не усвідомлювала свої дії та не керувала ними. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2015, метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також й запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.

Так, ОСОБА_7 , обставини вчинення суспільно-небезпечних діянь, визнала частково та пояснила, що вона потерпілим не наносила тілесних ушкоджень, а це вони наносили їй тілесні ушкодження. Ніж вона взяла вдома щоб налякати охоронця магазину, ОСОБА_9 , за те, що він виштовхував її з приміщення магазину та наносив тілесні ушкодження. Охоронець забрав у неї ніж і виштовхав її з приміщення магазину, при цьому наніс їй тілесні ушкодження. Поліцію викликала вона, її мама і охоронець також. До поліції її доставили патрульні, шляхом обману. В поліції її спровокували працівники правоохоронного органу, що призвело до конфлікту і тому вона нанесла потерпілій тілесні ушкодження, та зірвала сережку.

Аналогічні пояснення ОСОБА_7 надала і у суді апеляційної інстанції, усю відповідальність перекладала на працівників охорони магазину та поліцейських, критичної оцінки своїм діям не надавала, жалю з цього приводу не висловлювала.

Хоча ОСОБА_7 не визнала вчинення суспільно небезпечних дій відповідність встановлених судом першої інстанції їх фактичних обставин підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені судом та наведені у судовому рішенні.

Так, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 03.01.2022р. приблизно о 16 годині ОСОБА_7 почала конфлікт з касиром в приміщенні магазину ТОВ ТК Полісся-Продукт, де він працював охоронцем, так як касир сказала ОСОБА_7 , що покупця без маски не буде обслуговувати. ОСОБА_7 почала скандалити, тому він підійшов до ОСОБА_7 і зробив їй зауваження.

Пізніше, ОСОБА_7 прийшла з ножом до приміщення даного магазину, хотіла на нього напасти, підійшла до нього майже в притул і замахнулася на нього ножом, він вчасно зреагував, відскочив від ОСОБА_7 , схопив стілець, що захиститись від ОСОБА_7 і вибив ніж з руки ОСОБА_7 та виштовхав ОСОБА_7 з приміщення магазину на вулицю. Потім він пішов на касу. Пізніше приїхали пультова охорона та поліція, він показав їм відеозапис з камер відеоспостереження, поліція відібрала у нього пояснення. Будь яких тілесних ушкодження ОСОБА_7 він не наносив, можливо зачепив її стільцем.

Потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 03.01.2022 року, близько 18 години до приміщення Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, де вона працює, була доставлена ОСОБА_7 за вчинення хуліганських дій. Вона запросила ОСОБА_7 до кабінету для дачі пояснень з приводу події, яка відбулась того дня в приміщенні магазину ТОВ ТК Полісся-Продукт. Пояснення вона записувала зі слів ОСОБА_7 , після чого надала ОСОБА_7 . протокол для ознайомлення, але ОСОБА_7 порвала даний протокол. Потім ОСОБА_7 порвала друге пояснення, яке вона написала власноруч. Потім ОСОБА_7 вибігла з кабінету, а вона пішла до чергового та побачила ОСОБА_7 , яка перебувала в холі приміщення поліції. Черговий повідомив їй, що якщо ОСОБА_7 не хоче надавати пояснення і підписувати їх, то може йти. Вона стояла боком до ОСОБА_7 , остання підбігла до неї та нанесла удар по голові та почала тягати її за волосся при цьому зірвала з вуха сережку. Інші люди відтягнули ОСОБА_7 від неї, сережка валялась в холі на полу. В той день вона була одягнена в формений одяг і перебувала на чергуванні в Житомирському РУП.

Аналогічні обставини дій Бурячок потерпілі відтворили при проведенні з ними слідчих експериментів.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що точної дати вона не пам`ятає, вона перебувала на роботі в Житомирському РУП, в складі слідчої групи, їй повідомили, щоб вона на перший поверх і прийняла заяву від заявника. Вона спустилась з поверху внизу, там перебувала її колега, ОСОБА_15 . В подальшому вона була свідком, як ОСОБА_7 раптово встала, підбігла до потерпілої вдарила її та схопила за волосся і почала тягнути. Після події ОСОБА_16 сказала, що їй болить вухо і в подальшому знайшла на підлозі свою сережку, яку ОСОБА_7 зірвала з її вуха, коли тягнула її за волосся. До ОСОБА_7 було застосовано кайданки.

Згідно висновку експерта №4 від 03.01.2022р., при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_11 було виявлено точкові крововиливи в лівій тім`яно потиличній ділянці, садно по зовнішній поверхні правого променево-зап`ясного суглобу, які утворилися від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженою та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу огляду місця події від 03.01.2022р., при проведенні огляду за адресою в АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину «Полісся продукт», між касою №1 та столом охоронця на підлозі, лезом до кавомашини було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на ніж, з полімерною чорною ручкою з візерунками, довжиною леза 175 мм та загальною довжиною 285 мм;

Згідно висновку експерта №105 від 21.01.2022р., у ОСОБА_11 тілесні ушкодження:-точкові крововиливи в лівій тім`яно-потиличній ділянці утворилися внаслідок удару в область голови та тягання за волосся; садно по зовнішній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу могло утворитися від дії тупих твердих предметів з різко обмеженою контактуючою поверхнею (нігті, тощо) за умови, що права рука ОСОБА_11 знаходилась в проекції її голови під час нанесення удару.

Згідно протоколу огляду предмету від 04.01.2022р., проведено огляд файлів з відеозаписами з DVD-R диску, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_1 котрі мали місце 03.01.2022р., близько 19 год.38 хв. на якому зафіксовано напад з ножем ОСОБА_7 на охоронця магазину.

Зазначені докази в своїй сукупності спростовують пояснення ОСОБА_7 про провокацію охоронців та працівників поліції та підтверджують, вчинення нею суспільно небезпечних дій, передбачених КК України, які кваліфікуються за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №12-2022 від 11.01.2022р., ОСОБА_7 ,1981 р.н. потребує більш тривалого обстеження в умовах психіатричного закладу, тобто призначення їй стаціонарної судово-психіатричної експертизи з метою уточнення ґенезу, ступеню вираженості наявних у неї психічних розладів (зі сторони мислення, емоцій, волі та критики) з подальшим вирішенням експертних питань, які цікавлять слідство;

За висновком судово-психіатричної експертизи №233-2022 від 11.08.2022, ОСОБА_7 ,1981 р.н. виявляє клінічні ознаки шизоафективного розладу, змішаного типу. Даний діагноз відповідає шифру F25.2MKX 10 перегляду. Даний психічний розлад не є тимчасовим розладом психічної діяльності. ОСОБА_7 в даний час не здатна усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_7 в момент вчинення злочину в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебувала, виявляла клінічні ознаки шизоафективного розладу, змішаного типу. Даний діагноз відповідає шифру F25.2MKX 10 перегляду. Даний розлад психіки позбавляв їх здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

Відповідно до висновку експерта №571-2023 від 05.12.2023р., який було проведено за клопотанням сторони захисту, ОСОБА_7 ,1981 р.н. на даний час потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом.

У висновку зазначено, що ОСОБА_7 , враховуючи структуру наявних у неї стійких психічних розладів, відсутність критики до скоєного та свого стану, відсутності прихильності до прийому підтримуючого лікування, соціальну адаптацію, негативну характеристику за місцем проживання на даний час потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом.

Як вважає апеляційний суд, доводи апеляційної скарги захисника, що суд міг не застосовувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом, а обмежитися амбулаторним наглядом є необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

З урахуванням наведеного та положень ч.1 ст.505 КПК України у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру доказуванню підлягають, зокрема: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння; вчинення діяння цією особою; наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння чи на час досудового розслідування; небезпечність особи внаслідок її психічного стану для себе самої та інших, а також можливість завдання іншої істотної шкоди такою особою.

Відповідно з висновками судово психіатричних експертиз у ОСОБА_7 встановлено наявність як медичного критерію - психічне захворювання, так і інтелектуальної та вольової ознак юридичного критерію нездатність розуміти свої дії та керувати ними.

Відповідно до вимог ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку застосовується судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу психіатричної допомоги.

В п.3 Постанови Пленуму № 7 від 03.06.2005 р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при вирішенні питання застосування до особи примусових заходів медичного характеру слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб за висновком судово-психіатричної експертизи.

Крім того, до обставин, що підлягають з`ясуванню відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.513 КПК України, останні встановлюються з урахуванням висновку судової психіатричної експертизи в поєднанні з положеннями ст.94 КК України, частина перша якої у свою чергу визначає, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Зазначена норма закону про кримінальну відповідальність вказує на те, що при визначенні певного виду примусових заходів медичного характеру суд має врахувати в сукупності три критерії - характер і тяжкість захворювання (медичний критерій), тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій), а також ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій)

З огляду на вище зазначене, апеляційний суд, з урахуванням висновків судово-психіатричної експертизи №233-2022 від 11.08.2022 та №571-2023 від 05.12.2023, приходить до висновку, що судом першої інстанції, після повного дослідження доказів у справі, з врахуванням стану психічного здоров`я ОСОБА_7 характеру і тяжкості, ступеня небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб за результатами останньої судово-психіатричної експертизи обґрунтовано зроблено висновок про застосування саме заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Таким рішенням, суд не погіршив становище ОСОБА_7 , як вважає захисник, оскільки примусові заходи медичного характеру не є покаранням, а застосовується до неосудної особи з метою її лікування та допомоги хворій, в тому числі і з метою безпеки самої особи від своїх дій.

В свою чергу, апеляційні доводи сторони захисту, що ОСОБА_7 продовжувала проходити лікування і на даний час проходить лікування амбулаторно не дають об`єктивних підстав, на даний час, для зміни законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді - госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом, а можуть бути враховані за об`єктивного їх підтвердження лише в процесі проходження нею лікування.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно із ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 513 КПК України, якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Таких обставин на даний час не встановлено, як не було надано таких доказів і стороною захисту, а тому доводи захисту про необхідність закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру є необґрунтованими.

Не вбачає колегія суддів і підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за відсутність в її діях суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України внаслідок відсутності умислу.

Так, щодо ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України не висувалося, а кримінальне провадження щодо неї було направлено до суду для прийняття рішення про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку з її неосудністю.

При цьому, визначення за юридичним критерієм суспільно небезпечного діяння за ознаками певних кримінальних правопорушень не свідчить про те, що суд встановив її вину у вчинені кримінального правопорушення, а лише вказує, що особа вчинила саме суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під дію Особливої частини КК України, а також з метою визначення суспільної небезпеки цього діяння .

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 травня 2024 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: