СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5306/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002282 від 13.07.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002282 від 13.07.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що у проваджені слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002282 від 13.07.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та обставинах, але не пізніше 13.07.2024, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, загальною масою 62,801 г, що становить особливо великий розмір (згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу»), яку став зберігати при собі, до моменту її вилучення працівниками поліції в ході особистого обшуку під час його затримання, в порядку ст. 208 КПК України, 13.07.2024 о 18 годині 08 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, 13.07.2024 близько 21:51 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та обставинах, але не пізніше 13.07.2024, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP з метою подальшого збуту.

Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, при невстановлених обставинах, переніс вказану речовину до прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 , де збув шляхом розміщення «закладки» психотропну речовину - амфетамін, масою 0,521 г, сховавши її в поліетиленовому пакеті з пазовою застібкою в дуплі дерева.

30.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Метою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На даний час встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість та неминучість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його судом винним в інкримінованих йому злочинах, а також враховуючи відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від органу досудового розслідування, та/або суду.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не працює, не має постійного, офіційного та законного джерела доходів, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, раніше неодноразово судимий, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема й однорідного складу.

Також, на даний час органом досудового розслідування все ще встановлюється обставини, які мають значення для кримінального провадження, зокрема, де, коли, у кого, за яких обставин ОСОБА_4 придбав особливо небезпечну психотропну речовину, та особливо небезпечний наркотичний засіб, а тому існує ризик того, що підозрюваний, вживатиме заходи з метою перешкоджання встановленню таких обставин, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладені ризики, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а саме: особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, та не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав. Зазначив, що зібрані органом досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечила, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Також сторона захисту вважає, що прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. У задоволені клопотання слідчого захисник просив відмовити.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що Святошинським управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002282 від 13.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 відповідає вимогам, передбаченим ст. 184 КПК України та скеровано слідчим до суду для розгляду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

В межах кримінального провадження №0002282, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.07.2024, ОСОБА_4 30.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що зібрані у кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання, у їх сукупності, дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує репутацію підозрюваного, його вік, майновий та сімейний стан, процесуальну поведінку, а також стан здоров`я.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих тяжкого та особливо тяжкого злочинів, та можливість призначення судом покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочини, у вчиненні яких оголошено підозру, сукупність установлених даних про особу підозрюваного є підстави вважати, що існують наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з урахуванням стадії досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що існує висока ймовірність того, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій, оскільки у нього відсутні достатні стримуючі фактори.

Варто зауважити, що до обставини, яка збільшує ризик втечі, належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що він не має офіційного та сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень відповідної категорії, оскільки незаконне виготовлення психотропних речовин приносить швидкий стабільний заробіток, а також те, що на теперішній час органом досудового розслідування достовірно не встановлено канали придбання особливо небезпечної психотропної речовини і особливо небезпечного наркотичного засобу, та повне коло осіб, які задіяні у злочинній діяльності.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Таким чином, при вирішенні клопотання слідчим суддею встановлені ризики, що передбачені п.п.1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на його виключний характер, оскільки більш м`які запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стан здоров`я підозрюваного не виключає можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час досудового розслідування.

Наведене вище нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про безпідставність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб, тобто до 26 вересня 2024 року включно, та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк дії ухвали визначити до 26 вересня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1