СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5308/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту, у кримінальному провадженні №0002457 від 28.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 року на розгляд слідчого судді передано клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого з прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно а саме: мобільний телефон марки «Samsung SM-J600F/DS» в корпусі золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який перебував у користуванні малолітньої ОСОБА_5 та належить ОСОБА_6 .

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0002457 від 28.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько в червні 2024 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив дії сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а саме з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.07.2024, допитана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у своїх показаннях повідомила, що проживає зі своєю родиною, а саме з чоловіком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та донькою від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається в школі № 162, та являється ученицею 8-В класу. Остання веде аморальний спосіб життя та з нею постійно щось трапляється.

25.07.2024, близько 21 години, коли ОСОБА_10 заснула, ОСОБА_8 вирішив переглянути її мобільний телефон марки «Самсунг» золотистого кольору, м.т. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з метою перевірки, чи нічого донька не приховує. ОСОБА_8 розблокував телефон та почав переглядати мобільні додатки та через деякий час, останній підійшов до ОСОБА_6 та показав відео, яке він знайшов у мобільному додатку «Телеграм», а саме відкрив листування з особою на ім?я ОСОБА_11 , надалі було встановлено, що він ОСОБА_12 , якому 18 років, м.т. НОМЕР_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відкривши листування та в подальшому відео, ОСОБА_6 побачила кадри статевого акту доньки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . З даного відео можна сказати, що акт був по взаємній згоді. Після перегляду даного відеозапису ОСОБА_6 одразу почала спілкуватись з чоловіком про дану ситуацію, та що робити далі. Надалі ОСОБА_8 зателефонував по номеру телефону, котрий був у даному телеграм чаті, а саме за номером НОМЕР_7 , де слухавку підняв хлопець, і це виявився ОСОБА_11 , який пояснив, що дійсно, близько 2 тижнів тому, в нього у його помешканні, що за адресою: АДРЕСА_1 , за добровільною згодою відбувся статевий акт з ОСОБА_10 , та в додаток зафіксував це все на відеозапис, й відправив ОСОБА_14. Надалі ОСОБА_6 запитувала в доньки, що це сталось, та чому вона себе так поводить, на що ОСОБА_10 повідомила, що познайомилась декілька місяців тому з даним хлопцем в соціальних мережах та після недовгих переписок зустрілась з ОСОБА_11 нібито за місцем його мешкання, де безпосередньо й відбувся статевий акт, та що це було по згоді, та це точно не було зґвалтування.

27.07.2024 ОСОБА_6 зателефонувала на лінію «102», та повідомила, що її неповнолітню доньку ОСОБА_10 розбестив ОСОБА_11 , та що останній це зробив, за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

27.07.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено мобільний телефон, який користувалась малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме марки «Samsung SM-J600F/DS» в корпусі золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

28.07.2024, вищевказаний вилучений мобільний телефон було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку із його відповідністю критеріям установленим ст. 98 КПК України, а саме: у зв`язку із тим, що на вказаному мобільному телефоні зафіксовані обставини вчиненого кримінального правопорушення та дані відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в судове засіадння не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, вимоги заявлені в матеріалах клопотання підтримує в повному обсязі.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Оскілки вилученні речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадження, значення речових доказів, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Оскілки вилученні речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадження, значення речових доказів, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту, у кримінальному провадженні №0002457 від 28.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно а саме: мобільний телефон марки «Samsung SM-J600F/DS» в корпусі золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який перебував у користуванні малолітньої ОСОБА_5 та належить ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1