УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України полковник юстиції ОСОБА_2 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000881 від 30.08.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сімеїз м. Ялта АР Крим, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України полковник юстиції ОСОБА_2 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України, у кримінальному провадженні №0000881 від 30.08.2023 року.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000881 від 30.08.2023 за підозрою 31 громадянина України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 111-1,ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України.

В рамках даного провадження 23.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України (публікація від 23.08.2023 в газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора).

У свою чергу, відповідно до інформування ДВБ НП України, підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та на теперішній час постійно перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Відтак, постановою слідчого від 30.08.2023 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки підозрюваний перебуває на території Херсонської області, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 віднесена до переліку територій, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області та, перебуваючи на волі, може вчинити спроби незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та приймаючи до уваги, що підозрюваного оголошено, зокрема, у міжнародний розшук, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 проінформований про розгляд стосовно нього клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою шляхом розміщення в офіційному друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Також підтвердив, що згідно з інформуванням ДБН НП України, ОСОБА_4 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Захисниця ОСОБА_6 щодо застосування стосовно підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволення клопотання слідчого заперечувала. Додала, що твердження сторони обвинувачення про перебування підзахисного у розшуку не відповідає дійсності.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшла до такого висновку.

Як встановлено у ході судового розгляду клопотання слідчого ОСОБА_2 , Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000881 від 30.08.2023 за підозрою 31 громадянина України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 111-1,ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України.

В рамках даного провадження 23.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до інформування ДВБ НП України, підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та на теперішній час постійно перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Відтак, постановою слідчого від 30.08.2023 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки підозрюваний перебуває на території Херсонської області, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 віднесена до переліку територій, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Так, на виконання постанови про оголошення в розшук підозрюваного від 30.08.2023 Херсонським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №111/42/851-23 від 11.09.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , який обіймає посаду в незаконному правоохоронному органі, так званому «Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ в Херсонській області», створеному представниками держави-агресора на тимчасово окупованій території Херсонської області, та якого оголошено у розшук.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України.

У клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: підозрюваний переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким, має високий ступінь суспільної небезпеки та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання винуватим у їх вчиненні, ОСОБА_4 спробує переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, як вбачається зі змісту пред`явленої підозри, ОСОБА_4 добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, у складі злочинної організації вчиняв дії, направлені на незаконне позбавлення волі людей. Враховуючи зазначене, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території російської федерації, покинувши територію України через неконтрольовану ділянку кордону з тимчасово окупованим АР Крим, так і на тимчасово окупованих територіях Херсонської, Запорізької, Донецької та Луганської областей.

Разом з тим, відповідно до повідомлень, отриманих від ДВБ НП України, підозрюваний ОСОБА_4 перебуває в Херсонській області, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 віднесена до переліку територій, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), не виїхав з неї до теперішнього часу та не з`явився на виклики слідчого та суду, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_4 переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду.

У свою чергу, ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що орган досудового розслідування позбавлений можливості збирання доказів на території тимчасово окупованої Херсонської області, де, згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_4 добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі і до теперішнього часу продовжує працювати, при цьому, вчиняючи незаконне позбавлення волі громадян України та їх катування, зокрема речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 та інших злочинів, які розслідуються у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 під гнітом кримінального переслідування за підозрою особливо тяжкого злочину, з великим ступенем ймовірності вчинятиме дії щодо знищення та переховування будь-яких доказів, які можуть вказувати на його причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає також доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, який обґрунтовується тим, що у встановленому законом порядку ОСОБА_4 повідомлено про підозру, для його захисту, відповідно до вимог КПК України, залучено захисника та відповідно до отриманого статусу останній має можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які додано до цього клопотання та вручено захиснику.

На даний час органом досудового розслідування встановлені не всі особи з числа учасників організованої групи, причетні до вчинення кримінальних правопорушень. З урахування вказаної обставини, ОСОБА_4 матиме можливість обговорювати з іншими підозрюваними та невстановленими особами обставини підготовки та вчинення кримінальних правопорушень та, усвідомлюючи невідворотність покарання, з великим ступенем ймовірності намагатиметься вплинути на інших учасників кримінального провадження з метою повідомлення органу досудового розслідування неправдивих відомостей щодо ролей кожного у реалізації злочинного плану, відмовитися надавати викривальні показання.

Також підозрюваному стали відомі персональні дані, засоби зв`язку та місце проживання частини свідків у кримінальному провадженні. Враховуючи, що свідки надають викривальні показання щодо вчинення злочинів ОСОБА_4 та іншими особами, останній особисто або за сприяння зв`язків на території України, а також через сталі зв`язки інших співучасників кримінальних правопорушень, намагатиметься вплинути на свідків, у тому числі шляхом їх залякування. Вказаний ризик також існує і щодо інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які можуть в подальшому співпрацювати з органом досудового розслідування, викриваючи злочинну діяльність як ОСОБА_4 , так і інших осіб.

Разом з тим, наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується обізнаністю ОСОБА_4 як особи, яка, згідно з пред`явленою підозрою та отриманою слідством інформацією, на теперішній час обіймає посаду у незаконному правоохоронному органі, про форми та методи слідчої та оперативно-розшукової діяльності, а тому, зважаючи на те, що на даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Також ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, усвідомлюючи, що досудове розслідування перебуває в активній стадії та проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення персональних даних осіб, причетних до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, у тому числі керувати такою протиправною діяльністю віддалено за допомогою засобів зв`язку.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує відкритий, систематичний та цинічний характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . Разом з цим, за наявною у матеріалах кримінального провадження інформацією, останній продовжує обіймати посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, що безпосередньо підтверджує його протиправні наміри та фактичну можливість продовжити вчиняти інкримінований злочин. Так, ОСОБА_4 , керуючись зрадницькими мотивами щодо Українського народу, вже маючи на теперішній час зв`язки з представниками спецслужб рф та незаконної окупаційної влади Херсонської області, використовуючи такі зв`язки та набутий вже досвід в незаконному правоохоронному органі, може здійснювати діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшла до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , крім того, як вбачається із долучених до клопотання матеріалів, ОСОБА_4 не з`являється на виклики слідчого та суду, будучи обізнаним про розгляд цього клопотання до суду свідомо не прибув, постійно перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області, обіймає посаду в незаконно створеному державою-агресором правоохоронному органі, оголошений у розшук, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі №991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України полковник юстиції ОСОБА_2 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України, у кримінальному провадженні №0000881 від 30.08.2023 року.

При цьому, слідчий суддя нагадує, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1