ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000864 від 21.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

встановив:

ОСОБА_11 завідомо знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на території України введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений відповідними Указами Президента України, затвердженими Верховною Радою України, який діяв на момент вчинення злочину, та діє до наявного часу, вчинив злочин, при наступних обставинах.

Так, 09.06.2023 року приблизно о 17:00 год., більш точного часу не встановлено, знаходячись у м. Одесі на перехресті вулиць Водопровідна 2-й Басейний провулок, між потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в ході спілкування з приводу повернення потерпілим, який виконуючи функції водія таксі поїхав з майном ОСОБА_11 та повернувся задля його повернення, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_11 , будучи ображеним висловами ОСОБА_10 на його адресу, у відповідь сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_10 та наніс останньому декілька ударів рукою в область обличчя, бажаючи уникнення яких ОСОБА_10 покинув салон автомобіля.

В цей час у ОСОБА_11 , який, залишаючись в автомобілі, раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_10 , а саме мобільного телефону потерпілого, який знаходився на панелі приладів автомобіля та грошових коштів у сумі 340 грн., які були під панеллю, біля ручки перемикання передач.

Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_11 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання протиправних наслідків, скориставшись тим, що потерпілий знаходиться на вулиці біля автомобіля і не бачить злочинних дій ОСОБА_11 , швидко зорієнтувавшись, шляхом ривку, із магнітної підставки на передній панелі приборів салону вищевказаного автомобілю таємно викрав мобільний телефон марки «Meizu M5», ІМЕІ(1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, вартістю 1700 грн., належний ОСОБА_10 , з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, та грошові кошти в розмірі 340 грн., належні ОСОБА_10 , які знаходилися біля ручки перемикання передач в салоні вищевказаного автомобілю.

Таємно заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 2040 гривень, ОСОБА_11 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 винним в скоєні інкримінованого йому злочину визнав частково, пояснивши суду, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дату, час він разом зі своїм знайомим вирішили продати належним їм телевізор для перевезення якого скористались послугами таксі. На виклик приїхав ОСОБА_10 , який довіз їх до точки призначення, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши на місце, ОСОБА_11 попросив ОСОБА_10 трохи зачекати поки вони продадуть телевізор, залишивши при цьому в автомобілі таксі свої речі. Проте ОСОБА_10 не дочекався і поїхав разом з речами ОСОБА_11 . Далі, ОСОБА_11 будучи обуреним, подзвонив в службу таксі і таксист повернувся. Далі, в ході спілкування між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_10 став образливо висловлюватись на адресу ОСОБА_11 , на що останній нахилився в салон автомобіля та наніс потерпілому декілька ударів по обличчю, після чого потерпілий поїхав, а він зі своїм знайомим залишились на місці та виявили на тротуарі мобільний телефон з розбитим склом.

Відтак, обвинувачений стверджує, що побиття потерпілого було пов`язано з конфліктом між ними, а телефон та гроші, про які ідеться в обвинувальному акті, він не викрадав взагалі.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_11 , його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні дав покази про те, що він працює таксистом та в минулому році, місяць він не пам`ятає, він отримав виклик на АДРЕСА_3 . По приїзду за вказаною адресою, до нього в машину сів ОСОБА_11 . З собою він мав телевізор. Вони поїхали до іншої адреси, де в машину сів ще товариш ОСОБА_11 . Він відвіз їх до Басейного провулку, проте вони вийшли з машини та не розрахувались. В подальшому, йому зателефонував диспетчер та повідомив, що останні клієнти забули сумку в машині, після чого він повернувся до Басейного провулку. По приїзду, ОСОБА_11 сів до нього в машину на пасажирське сидіння, взяв свою сумку та почав наносити удари, після декількох ударів потерпілий, задля уникнення побиття, вийшов з машини та вони опинились по різні сторони автомобілю. Після того як вони вийшли з машини та поспілкувались, потерпілий поїхав. Так, коли потерпілий поїхав він помітив, що немає телефону, який знаходився на торпеді автомобіля, а пізніше помітив пропажу грошей, що були біля ручки перемикання передач. В подальшому, потерпілий поїхав до ОСОБА_12 та написав заяву. Також, потерпілий зазначив, що претензій до ОСОБА_11 він не має, цивільний позов він не заявляв, оскільки йому було компенсовано частково гроші у сумі 340 грн., а поліція повернула йому мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав покази суду про те, що він знайомий з ОСОБА_11 . Так, 09.06.2023 року, десь після обіду, він разом із ОСОБА_11 їхали продавати їх телевізор, приїхавши за адресою Басейний провулок вони вийшли з таксі на пару хвилин та попросили ОСОБА_10 зачекати їх, проте він непомітно для них поїхав з їх речами. Після чого, вони почали йому телефонувати, але він ігнорував їх, та вони зв`язались з ним через оператора таксі. В подальшому, після того, як ОСОБА_10 повернувся за адресою Басейний провулок, ОСОБА_11 почав наносити йому удари, оскільки їх обурило те, що таксист поїхав з їх речами. Події відбувались на вулиці біля машини, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 бігали навколо машини. Окрім того, свідок пояснив, що телефон, марку якого він не пам`ятає, вони не крали, він загубився та вони його знайшли на тротуарі, водночас хто саме знайшов телефон він не пам`ятає, можливо водій таксі яке приїхало потім, проте через хвилин 40 вони повернули телефон потерпілому. Також, зазначив, що гроші ніхто не забирав, вони навіть не бачили в таксиста грошей, оскільки розрахувались з ним карткою. Свідок також пояснив, що телевізор з яким вони були продати не встигли та продали його пізніше, під час подій ніхто не тримав телевізор, вони поставили його на обочину, а потім забрали.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні да покази суду про те, що він офіційно працює ФОП, події були влітку минулого року, точну дату та час він не пам`ятає, йому принесли мобільний телефон Meizu, можливо моделі М5. Хто приніс він не пам`ятає. Він придбав його приблизно за 300-500 грн., поставив на вітрину для продажу та продав військовому за 1000 чи 1200 грн. В подальшому, його викликав слідчий для проведення слідчих дій.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав суду покази про те, що ОСОБА_11 в обличчя впізнає, вони з ним не родичі, підстав обмовляти його не має. Так, пояснив, що 09.06.2023 року ОСОБА_11 разом із другом приїхав до нього додому за адресою: АДРЕСА_4 , щоб продати телевізор. Вони приїхали з таксистом, який стояв і чекав на них, він відійшов додому, подивився телевізор, вийшов та віддав його їм так як він не працював. В подальшому, вони йому повідомили, що таксист поїхав з сумкою ОСОБА_11 та пішли. Через декілька хвилин його знайомий набрав його та сказав, що вони забрали телефон у таксиста і запитали чи можна його продати йому. Телефон був марки Мейзу, старий, розбитий та на пропозицію купити в них телефон він відмовився. Водночас, хто саме пропонував купити телефон він не пам`ятає, проте серед цих двох людей точно був ОСОБА_11 . ОСОБА_16 на якій вони приїхали бачив, машина була стара та не дорога, напевно ОСОБА_17 , проте конфлікт з потерпілим він не бачив.

Інші свідки, зокрема ОСОБА_18 судом не допитувався, оскільки сторона обвинувачення заявила про недоцільність його допиту, зокрема через те, що його свідчення вирішального значення в рамках розгляду даного кримінального провадження не мають.

Крім цього вина обвинуваченого ОСОБА_11 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_10 просить вжити заходів правового характеру стосовно невідомого йому чоловіка, який 09.06.2023 року приблизно у період часу з 17:00 год. по 18:00 год. сів до нього на переднє сидіння його автомобілю марки «Dacia Logan», який був припаркований на перехресті вулиць Водопровідна другий Басейний провулок у м. Одесі та відкрито викрав його мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі темно-сірого кольору з сім-картами: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 та грошові кошти в розмірі 340 грн., при цьому вдаривши його долонею по обличчю. Сума матеріального збитку встановлюється.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2023 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що впізнав чоловіка, який 09.06.2023 року приблизно о 17:00 год. їхав в його автомобілі «Dacia Logan», зі своїм товаришем та який після поїздки (таксі) забув в салоні вказаного авто свій рюкзак. Повернувшись за рюкзаком, він сів на переднє пасажирське сидіння авто та наніс декілька ударів руками в область обличчя ОСОБА_10 , при цьому відкрито викрав мобільний телефон «Meizu М5» та грошові кошти в розмірі 340 грн. належні ОСОБА_10 , на фото №2, на якому зображений ОСОБА_11 , згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2023 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що впізнав чоловіка, який їхав у таксі (автомобілі «Dacia Logan» належний ОСОБА_10 ), разом з іншим чоловіком, який після поїздки забув портфель, а повернувшись вчинив відносно потерпілого грабіж та наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками в область обличчя, на фото №2, на якому зображений свідок ОСОБА_13 , згідно довідки до протоколу пред`явлення особи ля впізнання за фотознімками.

Протоколом огляду предмета від 22.06.2023 року, відповідно до якого об`єктом огляду є: DVD-R диск на якому є відеофайл: 1. «NVR_ch3_main_3306_3319» від 09.06.2023 року; 2. «NVR_ch8_main_3028_3108» від 09.06.2023 року.

Проведеним оглядом встановлено, що на відеофайлі 1.«NVR_ch3_main_3306_3319» від 09.06.2023 року, камера розташована на житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 та направлена на проїзджу частину вулиці Канатна, з якої видно, як 09.06.2023 року о 16:31:05 год, згідно часу зображеного на відео в кадрі, по проїжджій частині вулиці Канатна їде автомобіль синього кольору, марки «Dacia Logan», встановлено, що даний автомобіль належить потерпілому ОСОБА_10 , і далі вищевказаний автомобіль повертає та паркується біля будинку АДРЕСА_3 .

На відеофайлі 2. «NVR_ch8_main_3028_3108» від 09.06.2023 року, камері розташована на житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 та направлена на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де видно, як 09.06.2023 року о 16:34:44 год., згідно часу зображеного на відео в кадрі, по подвір`ю даного будинку, в сторону виходу, йде чоловік, слов`янської зовнішності приблизним віком 35-40 років, високого зросту, середньої тілобудови, волосся із сивиною, коротке, наявна щетина на обличчі із сивиною, лоб широкий, одягнений в футболку сірого кольору із малюнком спереду, шорти жовтого кольору, на плечах знаходиться рюкзак чорного кольору, у кросівках темного кольору, в сонцезахисних окулярах чорного кольору, та під лівою рукою несе телевізор чорного кольору без коробки, встановлено, що ним є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На відеофайлі 1.«NVR_ch3_main_3306_3319» від 09.06.2023 року, камера розташована на житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 та направлена на проїзджу частину вулиці Канатна, видно, як 09.06.2023 року о 16:34:59 год., згідно часу зображеного на відео в кадрі, із подвір`я будинку АДРЕСА_3 , виходить та йде в сторону припаркованого автомобіля, синього кольору, марки «Dacia Logan» ОСОБА_11 та несе під лівою рукою телевізор. Далі він кладе даний телевізор із правої сторони авто на задні сидіння та сідає у вищевказаний автомобіль.

Протоколом огляду відеозапису за участю потерпілого ОСОБА_10 від 22.06.2023 року, відповідно до якого об`єктом огляду є: DVD-R диск на якому є відеофайл: 1. «NVR_ch3_main_3306_3319» від 09.06.2023 року; 2. «NVR_ch8_main_3028_3108» від 09.06.2023 року. Проведеним оглядом встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 підтримав, що на відеофайлі 1.«NVR_ch3_main_3306_3319» від 09.06.2023 року о 16:31:05 год. це саме він на своєму автомобілю марки «Dacia Logan», державні номерні знаки НОМЕР_5 , 09.06.2023 року приїхав на замовлення таксі, за адресою: АДРЕСА_3 .

Окрім того, підтвердив, що на відеофайлі 2. «NVR_ch8_main_3028_3108» від 09.06.2023 року о 16:34:44 год. саме той чоловік, якого 09.06.2023 року він підвозив, та який в подальшому відкрито заволодів його мобільним телефоном «Meizu М5» та грошовими коштами 340 грн, при цьому вдаривши його кілька разів по обличчю.

Також, потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що на відеофайлі 1. «NVR_ch3_main_3306_3319» від 09.06.2023 року о 16:34:59 год. саме цей чоловік сів в його автомобіль.

Протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 11.07.2023 року, відповідно до якого в ході проведення слідчої дії на надані носії інформації здійснено копіювання показань технічних приладів та технічних засобів, а саме відеозапису з камер відеоспостереження належних «Центру-077», зокрема відеозаписі із системи Безпечне місто від 09.06.2023 року. Відеозаписи записано на цифровий DVD диск білого кольору з логотипом «Центр-077».

Протоколом огляду відеозапису від 12.07.2023 року, згідно якого об`єктом огляду є: DVD-R диск на якому є відеофайл: 1. «Водопроводная Высокий пер. 2_4000_to_5959» від 09.06.2023 року. Проведеним оглядом встановлено, що на відеофайлі, камері направлена на проїзджу частину вулиць Водопровідна Високий провулок, де видно, як в 09.06.2023 року о 16:55:29 год., згідно часу зображеного на відео в кадрі, по проїжджій частині вулиці Водопровідна їде автомобіль синього кольору, марки «Dacia Logan», встановлено, що даний автомобіль належить потерпілому ОСОБА_10 , і далі вищевказаний автомобіль розвертається на перехресті вулиць Водопровідно Високий провулок.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 повідомив, що впізнає чоловіка, якого ніби звуть ОСОБА_19 , та який 09.06.2023 року приблизно о 16:30 год. приходив з іншими чоловіком, який спочатку хотів продати телевізор, а через хвилин 20-30 приніс мобільний телефон марки «Meizu М5», який також хотів продати, на фото №4, на якому зображений свідок ОСОБА_13 , згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 повідомив, що впізнає чоловіка, який 09.06.2023 року приблизно о 16:30 год. прийшов разом з іншим чоловіком до його дому, за адресою: АДРЕСА_5 та хотіли продати телевізор, а через хвилин 20-30 приніс мобільний телефон марки «Meizu М5», який також хотів продати, на фото №2, на якому зображений ОСОБА_11 , згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 повідомив, що впізнає чоловіка, який 10.06.2023 року знаходячись в магазині «Телефони» на ринку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » продав для нього мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі сірого кольору, на фото №4, на якому зображений ОСОБА_11 , згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 повідомив, що впізнає чоловіка, який проходив разом з іншим чоловіком, який 10.06.2023 року продав на ринку «Привоз» йому мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі сірого кольору, на фото № НОМЕР_6 , на якому зображений свідок ОСОБА_13 , згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2023 року, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за адресою: АДРЕСА_6 ряд, при денному освітленні, за участі свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 із використанням відеокамери «Panasonic Full HD» з micro SD флешка, в подальшому запис було перенесено на DVD диск, з метою перевірки та уточнення відомостей, а саме: обставин придбання свідком ОСОБА_18 мобільного телефону марки «Meizu М5» у свідка ОСОБА_14 .

Слідчим експериментом встановлено, що свідок ОСОБА_18 10.06.2023 року зайшов у цей магазин, де проводиться слідчий експеримент та придбав там мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі сірого кольору, за 1500 грн. Після чого, покинув приміщення магазину.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 09.06.2023 року невідомий йому чоловік, приніс йому в магазин мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі сірого кольору, який ОСОБА_14 купив. 10.06.2023 року в цей магазин, де проводиться слідчий експеримент належний ОСОБА_14 , прийшов чоловік у військовій формі, вказав на ОСОБА_18 , що саме він прийшов та купив в нього мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі сірого кольору за 1500 грн.

Протоколом огляду предметів від 23.06.2023 року відповідно до якого об`єктом огляду є мобільний телефон марки «Meizu М5», ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, без сім-карт, який добровільно виданий свідком ОСОБА_18 .

Вищевказаний мобільний телефон знаходиться в робочому, справному стані, на захисному склі у правому верхньому куті наявна тріщина. Інших ушкоджень, подряпин, тріщин не виявлено. Наявні ознаки використання.

Зберігальною розпискою ОСОБА_10 , про те, що він отримав від слідчого свій мобільний телефон марки «Meizu М5», ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, без сім-карт та зобов`язується його зберігати як речовий доказ.

Постановою про визначення ринкової вартості рухомого майна від 22.06.2023 року.

Звітом про незалежну оцінку вартості рухомого майна, а саме мобільного телефону «Meizu М5» в корпусі сірого кольору, на момент вчинення кримінального правопорушення 09.06.2023 року, відповідно до постанови СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 22.06.2023 року, згідно якого ринкова вартість вищевказаного рухомого майна складає 1700 гривень.

Водночас, вирішуючи питання кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 суд зазначає наступне.

Так, стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднано з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Виходячи зі змісту статті 186 КК України грабіж відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Разом із цим, зі змісту статті 185 КК України вбачається, що крадіжка є таємним викраденням чужого майна. При цьому основною умовою є те, що, здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

При цьому, розмежовуючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що помітив відсутність мобільного телефону та грошей через деякий час як поїхав з місця подій, тобто обвинуваченим були вчиненні дії спрямовані на заволодіння вказаним майном, які були не помітні для потерпілого.

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження факту саме відкритого заволодіння обвинуваченим майном потерпілого, що є обов`язковою ознакою для грабежу, стороною обвинувачення суду не надано.

Таким чином, з урахуванням відсутності обов`язкової ознаки грабежу, а саме відкритого заволодіння майном, в діях обвинуваченого ОСОБА_11 відсутній склад інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_11 з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України, та вважає його вину доведеною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При цьому, дослідженні судом докази спростовують позицію обвинуваченого ОСОБА_11 , що він не викрадав майна потерпілого і критично оцінює його версію, що він телефон потерпілого знайшов на тротуарі, а грошей взагалі не бачив.

Суд розцінює таку позицію обвинуваченого як лінію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, та яка спростовується вищевказаними дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме тим, що допитаний судом потерпілий пояснив, що після спілкування з ОСОБА_11 , він поїхав з місця, помітив, що немає телефону, а пізніш виявив пропажу грошей та звернувся до поліції; свідок ОСОБА_15 в суді впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка з іншим чоловіком пропонувала йому купити телевізор, а через деякий час й мобільний телефон, який за їх поясненнями вони відібрали у таксиста, але він їм відмовив у купівлі телефону; хоча цей свідок в судовому засіданні і пояснив, що чітко не пам`ятає, хто з цих двох чоловіків пропонував телефон, але згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2023 року, свідок ОСОБА_15 повідомив, що на фото №2 впізнає саме ОСОБА_11 як чоловіка, який 09.06.2023 року приблизно о 16:30 год. прийшов разом з іншим чоловіком до його дому, за адресою: АДРЕСА_5 та хотіли продати телевізор, а через хвилин 20-30 приніс мобільний телефон марки «Meizu М5», який також хотів продати; свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив, що придбав мобільний телефон потерпілого, який у нього потім вилучили і, хоча цей свідок заявив, що не пам`ятає чи то ОСОБА_11 приніс та продав йому мобільний телефон потерпілого, цей свідок, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2023 року, повідомив, що на фото №4 впізнає саме ОСОБА_11 , який 10.06.2023 року знаходячись в магазині «Телефони» на ринку «Привоз» продав свідку мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі сірого кольору.

Більш того, позиція ОСОБА_11 про те, що він не викрадав майна потерпілого спростовується діями, вчиненими з його сторони по відшкодуванню потерпілому викрадених 340 грн., що підтвердив потерпілий та сам ОСОБА_11 . При цьому, суду ОСОБА_11 не зміг надати раціонального пояснення чому він прийняв рішення відшкодовувати майнову шкоду, якщо за його твердженням він не викрадав майна потерпілого, пояснивши, що у такий спосіб хотів залагодити ситуацію з потерпілим, але логічно не пояснив навіщо відшкодовував шкоду, яку, за його версією, не завдавав. Відтак суд констатує, що версія обвинуваченого не знайшла свого підтвердження перед судом, спростована сукупністю досліджених доказів та є непослідовною і не логічною, тому залишилась для суду непереконливою.

Оцінюючи на предмет належності покази свідка ОСОБА_13 , суд частково приймає їх до уваги, зокрема в частині того, що цей свідок підтвердив дату, час, місце злочину та участь у ньому ОСОБА_11 , а також наявність у їх розпорядженні майна потерпілого (мобільного телефону). Інша частина показів цього свідка щодо розвитку подій, після повернення потерпілого на місце для повернення ОСОБА_11 його майна, місць розташування потерпілого та обвинуваченого один до одного, дій останніх під час спілкування, містила у собі суперечливі пояснення, які не узгоджувались та суперечили показам потерпілого та обвинуваченого. Покази цього свідка в зазначеній частині виглядали як намагання заплутати та ввести суд в оману щодо подій злочину, який ставиться у вину ОСОБА_11 .

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_11 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Надаючи оцінку діям обвинуваченого щодо спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому, суд враховує, що частинами 1, 3 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, згідно із протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, ОСОБА_10 просить вжити заходів правового характеру стосовно невідомого йому чоловіка, який 09.06.2023 року приблизно у період часу з 17:00 18:00 год. сів до нього на переднє сидіння його автомобілю «Dacia Logan» який був припаркований на перехресті вулиць Водопровідна другий Басейний провулок у м. Одесі та відкрито викрав його мобільний телефон марки «Meizu М5» в корпусі темно-сірого кольору з сім-картами: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 та грошові кошти в розмірі 340 грн., при цьому вдаривши його долонею по обличчю. Сума матеріального збитку встановлюється.

Відповідно до висновку експерта №847 від 22.06.2023 року у потерпілого ОСОБА_10 були виявлені легкі тілесні ушкодження, які як окремо так і разом, не були небезпечними для життя та мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Водночас, згідно із ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, в тому числі, передбачених статтею 125 КК України (умисле легке тілесне ушкодження).

Таким чином, враховуючи, що потерпілим не було надано окремої заяви щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, а суть поданої ним до правоохоронного органу заяви зводиться виключно до вчинення відносно нього майнового злочину щодо викрадення належного йому майна, що потерпілий підтримав і в судовому засіданні не акцентуючи жодної уваги тілесним ушкодженням, яких він зазнав в момент конфлікту, суд, за відсутності відповідної заяви потерпілого не вправі вийти за межі пред`явленого обвинувачення та додатково кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає наданий стороною обвинувачення доказ, а саме висновок експерта №847 від 22.06.2023 року відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_10 у останнього виявлені тілесні ушкодження, які за критерієм згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, та зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Так, судом під розгляду кримінального провадження встановлено відсутність в діях ОСОБА_11 складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, при цьому в диспозиції статті 185 КК України відсутня обов`язкова кваліфікуюча ознака, як поєднання з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, тобто в даному випадку стороною обвинувачення не доведено, які саме обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду справи кримінального провадження підтверджує вищевказаний висновок експерта. При цьому, судом також враховується, що заподіяння умисних легких тілесних пошкоджень ОСОБА_11 у вину стороною обвинувачення в цьому провадженні не ставиться.

Таким чином, суд визнає висновок експерта №847 від 22.06.2023 року неналежним у цій справі доказом, оскільки він не має доказового значення у даному кримінальному провадженні.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 складає 3028 грн 00 коп., а згідно з Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 складав 2684 грн 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2024 році становить 1 514 грн 00 коп. (3 028 грн : 50% = 1 514 грн 00 коп.), а в 2023 році становила 1 342 грн 00 коп. (2 684 грн : 50% = 1342 грн 00 коп.).

Це вказує, що для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розмір штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум у 2024 року становить 1 514 грн 00 коп., а в 2023 році становив 1 342 грн 00 коп.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2024 складає 3028 грн 00 коп., а станом на 01.01.2023 складав 2684 грн 00 коп., тоді як на час інкримінованих подій у 2023 році розмір дрібної крадіжки складав 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що відповідно складало 268 грн 40 коп. (0,2 х (50% : 2684)) у 2023 році.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналізуючи наведені положення законів, слід дійти висновку, що відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки). Бо наразі не є кримінально карним діянням викрадення чужого майна, вартість якого становить до 3028 грн 00 коп. у 2024 році, а у 2023 році, ураховуючи положення ст. 5 КК України, 2 684 грн 00 коп. (часткова декриміналізація).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Водночас, розмір заподіяної шкоди на момент вчинення злочину становить 2040 гривень, що є меншим за встановлений у 2023 році неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що відповідно складало 268 грн 40 коп. (0,2 х (50% : 2684)), який був необхідним для настання кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2023 році, а відтак протиправні дії, вчинені обвинуваченим у 2023 році, які містили у собі склад злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КУК України на день його вчинення, станом на сьогодні перестали бути кримінально-карними, а тому, ураховуючи положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення про закриття цього кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Визначаючи норму кримінального процесуального закону на підставі якої має бути закрито дане кримінальне провадження суд виходить з наступного.

Так, Законом України від 01.12.2022 № 2810-ІХ (набув чинності 29.12.2022) внесено зміни до КПК. В наслідок набуття цим Законом чинності зазнала змін стаття 284 КПК, її доповнено такими підставами для закриття кримінального провадження судом як «втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння», частину сьому доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу», а також Кодекс доповнено Главою 36-1 «Кримінальне провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність».

З аналізу змісту положень ст.ст.284, 479-2 КПК України слідує, що суд може закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК лише у разі отримання згоди обвинуваченого на таке закриття. В разі ж відсутності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

У цій справі суд не міг запитати згоду обвинуваченого ОСОБА_11 на закриття кримінального провадження відносно нього на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки висновку про відсутність в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який ставився йому у вину стороною обвинувачення та про перекваліфікацію його дій на ч.4 ст.185 КК України суд дійшов у нарадчій кімнаті за результатами розгляду справи по суті. Тому суд має також вирішити чи має місце в даному випадку згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_11 у цій справі на предмет наявності його згоди на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, суд враховує, що ОСОБА_11 свою вину у викраденні майна потерпілого за викладених обставин не визнавав, стверджуючи, що ні мобільного телефону, ні грошей потерпілого він не викрадав, вважаючи, що має бути виправданим, а відтак слід дійти висновку та констатувати в даному випадку відсутність згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження відносно нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК. Тому, за відсутності згоди обвинуваченого та з урахуванням, що судом встановлено вчинення ним діяння, яке на час вчинення підпадало під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд у цій справі має закрити кримінальне провадження з підстави, передбаченої п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України

Таким чином, з урахуванням того, що Законом №3886-ІХ підвищена межа, з якої настає кримінальна відповідальність, в тому числі за крадіжку, а також розміру заподіяної шкоди, яка настала внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 і встановлення судом відсутності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, суд вважає, що в даному випадку вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження за п. 1-2 ч. 2 ст.284 КПК України.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_11 , суд вважає за необхідне застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Стягнення процесуальних витрат, при закритті кримінального провадження, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправна діяння, КПК України не передбачено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що документально підтверджені витрати на залучення спеціаліста КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (центр-«077») згідно акту надання послуг №01.1-13/163з від 11.07.2023 року у сумі 240 грн. (двісті сорок гривень) 99 коп. (дев`яносто дев`ять копійок) слід віднести на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази, визнані такими постановами слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1ГУНП в Одеській області ОСОБА_22 від 22.06.2023 року, 23.06.2023 року, 12.07.2023 року, а саме: цифровий диск з відеофайлами з камер відеоспостереження за адресою: м. Одеса, перехрестя вулиць Водопровідна-Високий провулок від 09.06.2023 року, цифровий дик з відеозаписами камер спостереження за адресою: АДРЕСА_3 від 09.06.2023 року, слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого вони долучені; мобільний телефон марки «Meizu М5», ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, без сім-карт, який переданий на відповідальне зберігання законному володільцю, слід залишити у останнього.

Керуючись ст. ст. 284, 369-371, 373-375 КПК, суд

ухвалив:

Дії ОСОБА_11 перекваліфікувати з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження №0000864 від 21.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , закрити на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_11 у виді тримання під вартою скасувати та обвинуваченого ОСОБА_11 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням спеціаліста КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (центр-«077») згідно акту надання послуг №01.1-13/163з від 11.07.2023 року у сумі 240 грн. (двісті сорок гривень) 99 коп. (дев`яносто дев`ять копійок), віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі:

- цифровий диск з відеофайлами з камер відеоспостереження за адресою: м. Одеса, перехрестя вулиць Водопровідна-Високий провулок від 09.06.2023 року, цифровий дик з відеозаписами камер спостереження за адресою: АДРЕСА_3 від 09.06.2023 року, залишити в матеріалах кримінального провадження до якого вони долучені;

- мобільний телефон марки «Meizu М5», ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, без сім-карт, залишити у законного володільця.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

23.08.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/14499/23

Номер провадження № 1-кп/522/2422/24

Головуючий суддя ОСОБА_1