Справа № 466/8008/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1150/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Встановлено, що строк дії даної ухвали закінчується 11 січня 2025 року включно.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду щодо нього скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений покликається на відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначає в ухвалі суд.

Стверджує, що не має наміру ухилятися від суду, оскільки сам зацікавлений у справедливому розгляді справи та встановленні справжнього злочинця.

Зазначає, що у нього міцні соціальні зв`язки: він одружений, має власне житло, на утриманні малолітня дитина, є учасником АТО, ОСС, позитивно характеризується, не судимий відповідно до ст. 89 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В апеляційній скарзі питання щодо особистої участі обвинуваченого чи його захисника не порушується.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.422-1 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався в повному обсязі вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова суду перебуває кримінальне провадження №0000386 від 07.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 березня 2023 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє - ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2024 року.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, розглядаючи клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (вагомість наявних доказів); тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. З огляду на зміст пред`явленого ОСОБА_6 , обвинувачення, невизначення судом застави не суперечить нормам КПК України.

Вказуючи про те, що клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу є необґрунтованим та невмотивованим, апелянт не наводить належних мотивів на підтвердження власних доводів та жодним чином не спростовує як встановлені стороною обвинувачення обставини, так і мотиви прийнятого судового рішення.

Покликання обвинуваченого про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід.

Також належить врахувати, що наявність таких відомостей не стали стримуючим фактором під час вчинення дій, які йому інкримінуються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він інкримінованого йому злочину не вчиняв, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки на даний час судовий розгляд кримінального провадження відносно нього триває, питання про доведеність чи не доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому такі доводи апелянта не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, та до обвинуваченого на даний час не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки він може виявитися не здатним забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.376, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді