УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001429 від 24.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001429 від 24.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речового доказу, просить накласти арешт на речі вилучені 24.11.2024 року під час проведення обшуку автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на відчуження і користування вказаних речей власниками та іншими особами.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

В ході судового розгляду встановлено, що відділом СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідуван ня у кримінальному провадженні № 0001429 від 24.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.11.2024, приблизно о 05:00 год., на ділянці проїзної частини вул. Ізмаїльська, яка розташована біля будинків №95, АДРЕСА_1 відбувся наїзд автомобілем «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на жінку-пішохода, особу якої не встановлено (на вигляд приблизно 40-45 років), внаслідок чого останній спричинені тілесні ушкодження, від яких настала її смерть на місці події.

24.11.2024 слідчим проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого оглянуто автомобіль «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому виявлені та зафіксовані механічні пошкодження аварійного характеру, розташовані в лівій передній частині кузову автомобіля.

24.11.2024 автомобіль «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001429 від 24.11.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України автомобіль «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підпадає під ознаки іншого володіння особи та на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 16.08.2023 ТСЦ 5143, належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2

24.11.2024 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою врятування майна, постала необхідність в проведенні обшуку автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Враховуючи невідкладність проведення обшуку від 24.11.2024 безпосередньо на місці пригоди, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, а також з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, і з метою врятування майна слідчим було проведено невідкладний обшук салону автомобіля, про що було складено відповідний протокол, при цьому під час обшуку салону автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено та в подальшому вилучено наступне майно:

- марлевий тампон, змочений дистильованою водою, на який зроблено змив з важеля перемикача передач коробки передач автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упаковано до паперового пакету Національної поліції України №1

- марлевий тампон, змочений дистильованою водою, на який зроблено змив з рульового колеса автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упаковано до паперового пакету Національної поліції України №2;

- марлевий тампон, змочений дистильованою водою (контрольний тампон).

24.11.2024 вилучені в ході обшуку салону автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , речі (майно) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001429 від 24.11.2024.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2024 року надано дозвіл старшому слідчому слідчого відділу Білгород-Дністровського районного відділу поліції ОСОБА_5 на проникнення та на проведення обшуку іншого володіння особи, а саме салону автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 16.08.2023 ТСЦ 5143, належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , який фактично було проведено 24.11.2024 у період часу з 12:31 год. до 12:45 год.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим у клопотанні доведено, що вилучене під час обшуку майно, є речовим доказом у кримінальному провадженні, і на теперішній час з метою недопущення його відчуження, знищення, псування, перетворення, є необхідність в його арешті, для подальшого експертного дослідження зокрема на факт причетності осіб у вчиненні кримінального правопорушення.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення огляду, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які можливо були засобами вчинення злочинів, та відповідно могли залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 286 КК України), за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 24.11.2024 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні на початковій стадії досудового розслідування.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001429 від 24.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно вилучене 24.11.2024 року під час проведення обшуку автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме на:

- марлевий тампон, змочений дистильованою водою, на який зроблено змив з важеля перемикача передач коробки передач автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- марлевий тампон, змочений дистильованою водою, на який зроблено змив з рульового колеса автомобіля «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- марлевий тампон, змочений дистильованою водою (контрольний тампон).

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1