УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6829/24

Номер провадження 1-кс/495/1612/2024

26 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ (Подільськ), Одеської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2024 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000856, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У липні 2024 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення двох громадянин України призовного віку, а саме - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану.

3 цією метою, приблизно о 19 годині 30 хвилин 24.07.2024 ОСОБА_4 прибув до заправної станції в місті Одеса, де забрав на своєму автомобілі марки Mersedes-Benz державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_4 з метою незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України повідомив ОСОБА_8 , що для перетину державного кордону України з Республікою Молдовою йому необхідні грошові кошти у сумі 2700 доларів США, на що йому ОСОБА_8 надані несправжні імітаційні засоби, візуально схожі на грошову валюту -долар США на суму 2700 доларів.

В подальшому, ОСОБА_4 , приблизно о 21 годині 00 хвилин, 25.07.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прибув на власному автомобілі марки Mersedes-Benz державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 до АДРЕСА_3 , висадив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова.

В подальшому 25.07.2024 року, близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_4 , після отримання несправжніх імітаційних засобів, був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України

Встановивши наявність достатніх доказів, 25.07.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів;

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: протоколом обшуку автомобілю Mersedes-Benz від 25.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.07.2024 року; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками та іншими проведеними слідчими діями в їх сукупності.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.332 КК України, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів за вчення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

За твердженням слідчого, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 матиме можливість ухилення від слідства, з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення тощо.

Крім того, слідчий зазначив, що при врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію та порушення громадської безпеки у скоєнні якого підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Можливість застосування застави щодо особи, якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в увахлі слідчого судді у випадку передбачених, ч.ч.1, 3 або ч. 4 ст. 183 КПК України.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього а саме щодо особи підозрюваної чи обвинувачуваної у вчинення тяжкого злочину, від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак застава у розмірі, встановленому за вчинення тяжкого злочину не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Положення ч. 5 ст. 182 КПК України дають право призначити заставу у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи те, що вчинено тяжкий злочин, враховуючи те, що особа офіційно не працевлаштована, походження коштів вилучених в ході проведення обшуку становить, а саме 2700 доларів США не відоме, наявність у підозрюваного у власності автомобілю марки Mersedes-Benz С180 2004 року, який коштує 2000 доларів США, тому застава у розмірі 500 0000 гривень здатна в повну міру забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_9 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засідані не визнав обставини, викладені в клопотанні слідчого. Зазначив, що розмір застави, зазначений слідчим у клопотанні є дуже великим.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодилася з обставинами, викладеними в клопотанні слідчого. Зазначила, що її підзахисний вину у скоєному злочині визнає та бажає співпрацювати зі слідством. Просила обрати її підзахисному міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави, а саме у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000856, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25.07.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачаються ознаки кримінальниого правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.332КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку автомобілю Mersedes-Benz від 25.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.07.2024 року; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками та іншими проведеними слідчими діями в їх сукупності.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Між тим, аналізуючи скоєний злочин та особу підозрюваного, його відношення до скоєного, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість визначення розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом (ч.3 ст.183 КПК України).

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, слідчий суддя не вбачає виключних обставин, що застава у зазначених межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 у тяжкому злочині, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, покладених на нього обов`язків.

Майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 не встановлює можливості сплати застави у визначеному слідчим розмірі, а саме у сумі 500 0000 грн. (п`ятсот тисяч) гривень. Крім того, як зазначено самим слідчим, що розмір вилучених в ході обшуку коштів становить 2700 доларів США, а наявний увласності підозрюваного автомобіль марки «Mersedes-Benz» С180, 2004 року коштує 2 000 доларів США, що не є співмірним з розміром застави, визначеним у клопотанні слідчого.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи майновий і сімейний стан підозрюваного та відсутність виключних обставин, для того, щоб виходити за межі встановленого чинним законодавством розміру застави, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, з 24.07.2024 року до 21.09.2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 80-ти (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 26.07.2024 року складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 31.07.2024 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1