ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2936/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1967/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.111-1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Балаклія Харківської області, громадянку України, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судиму, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк 10 років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 13.04.2023 року та зараховано їй в відбуття покарання термін тримання її під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Цим вироком встановлено, що 24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Так, у період з 02.03.2022 по 11.09.2022, м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, було окуповано представниками держави-агресора, які створили незаконні органи влади та розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти РФ.

В період окупації на території м.Балалія Ізюмського району Харківської області, створена окупаційна адміністрація держави-агресора на території Харківської області під назвою «тимчасова цивільна адміністрація Харківської області», що створена та функціонує в інтересах Російської Федерації, та обрання її керівника - громадянина України «Особа-1». Надалі вказаний незаконний орган був перейменований в «тимчасову військово-цивільну адміністрацію Харківської області».

10.06.2022 головою т.зв. «временной гражданской администрации Харьковской области» «Особою-1» видано наказ № 9/22 від 10.06.2022, відповідно якого затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави- агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: т.зв. временной гражданской администрации Волчанского района Харьковской области» ідміністративний центр у м. Вовчанськ), т.зв. «временной гражданской администрации Ізюмского района Харьковской области» (адміністративний центр у м.. Ізюм), т.зв. «временной гражданской администрации Купянського района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Куп`янськ), т.зв. «временной гражданской администрации Харьковського района Харьковской области» адміністративний центр у сел. Козача Лопань).

18.07.2022 року головою т.зв. «временной гражданской администрации Харьковской области» «Особо-1» видано наказ № УГ-55/22 від 18.07.2022 щодо перейменування назви вказаного незаконного органу в «военно-гражданскую администрацию Харьковской области», згідно з п. 2 якого також перейменовано районні підрозділи вказаної окупаційної адміністрації держави- агресора на т.зв. «военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснено з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно-штатної структури відповідно до п. З вказаного наказу.

Так, головою т.зв. «военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» було призначено громадянина України «Особу-2», яким у складі вказаного незаконного органу створено структурний підрозділ - т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 », начальником якого означено громадянина «Особу-3».

Також не пізніше 1 травня 2022 року, більш точний час не встановлено, представниками окупаційної адміністрації держави-агресора було створено відділ, т.зв. «Отдел культуры, год молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_2 ) на основі приміщень та матеріальних цінностей «Відділу культури, молоді, спорту та туризму Балаклійської міської ради Харківської області».

У невстановлений час, але не пізніше 01.05.2022, на території м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття посади «начальника відділу культури, молоді і спорту Балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області» (мовою оригіналу - «начальника отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области»), у незаконному органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеному на тимчасово окупованій території у АДРЕСА_2 , яка полягала у виконанні організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на території Балаклійської територіальної громади Ізюмського району Харківської області.

Так, громадянка України ОСОБА_9 на добровільній основі, не пізніше 31.05.2022, погодилася зайняти посаду «начальника відділу культури, молоді і спорту Балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області» мовою оригіналу - «начальника отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области»), у незаконному органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеному на тимчасово окупованій території у АДРЕСА_2 .

У подальшому ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, з 01.05.2022 року по 11.09.2022 року, перебуваючи на посаді «начальника відділу культури, молоді і спорту Балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області», здійснювала організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а саме: організовувала та координувала роботу закладів відділу т.зв. «Відділу культури, молоді та спорту балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області», здійснювала пошук та підбір співробітників до закладів вказаного відділу культури, стверджувала плани роботи закладів вищезазначеного відділу культури, затверджувала штатні розписи структурних закладів культури, затверджувала табелі їй плати заробітної платні співробітникам закладів культури, перевіряла приміщення закладів відділу культури на предмет пошкоджень будівель та матеріальних цінностей, про що складала відповідні службові записки, організовувала та брала участь у проведені культурно-масових заходів, а саме урочистого заходу т.зв. Обласний фестиваль руське поле», урочистий захід т.зв. «день прапору Російської Федерації» та урочистого заходу присвяченому дню заснування міста Балаклія, відвідувала засідання та приймала в них участь у незаконному органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме в « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Таким чином, ОСОБА_9 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинуваченою ОСОБА_10 та захисником ОСОБА_8 подані апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить змінити вирок Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2024 року, перекваліфікувавши її дії з ч.5 ст.111-1 на ч.2 ст.111-1 КК України та призначивши покарання у виді відбутого терміну тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні, з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк від 10 до 15 років, без конфіскації майна.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, обвинувачена посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому засіданні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вона не займала посаду «начальника відділу культури, молоді і спорту Балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області» та не виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Обвинувачена також зазначає, що виконувала покладені на неї обов`язки лише під примусом та психологічним тиском, оскільки м.Балаклія було під окупацією держави-агресора, що також підтверджується наявними доказами у справі, в тому числі показаннями допитаних свідків під час судового розгляду.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, не взяті до уваги відомості письмових доказів та показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . При цьому, апелянт зазначає, що свідки, що були допитані в суді першої інстанції, частково надавали неправдиві показання, щоб захистити себе.

Крім того, обвинувачена в своїй апеляційній скарзі зазначає, що письмові докази, що містяться у цьому кримінальному провадженні, є неналежними. Зазначає, що під час окупації Відділ культури, молоді та спорту не було офіційно створено і не зареєстровано, а відтак вона не була офіційно працевлаштована.

Окрім цього, обвинувачена зазначає, що в її особовій медичній картці є записи про те, що вона в період окупації двічі зверталася до лікарів зі струсом мозку та наявною гематомою в області шиї і затилку, а також зверталася після окупації з гіпертонічним кризом, а також вказує на інші медичні документи, що, як зазначає апелянт, підтверджують застосування до неї психологічного тиску та фізичного насильства.

Також обвинувачена просить врахувати, що усі інкриміновані їй дії вона вчинили внаслідок психологічного тиску та фізичного насильства, крайньої необхідності, під впливом примусу та душевного хвилювання, викликаного аморальними діями, збігу тяжких обставин. При цьому просить врахувати відсутність обставини, що обтяжують покарання, а також те, що вона співпрацювала зі слідством.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок Київського районного суду м.Харкова від 09.07.2024 року щодо ОСОБА_7 , перекваліфікувавши її дії з ч.2 ст. 111-1 на ч.2 ст. 111-1 КК України та призначити ОСОБА_7 найменше покарання.

В обґрунтування своїх апеляційних доводів захисник посилається на те, що у період з 02.03.2022 по 11.09.2022 м. Балаклія Ізюмського району Харківської області було окуповано представниками держави-агресора, які створили незаконні органи влади та розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти рф. При цьому, її підзахисна ОСОБА_7 була вимушена працювати, але як самостійний спеціаліст, під час окупації.

Крім того, захисник зазначає, що жодних доказів щодо фактичного виконання ОСОБА_7 організаційно-розпорядчих функцій стороною обвинувачення не надано, а також відсутні відомості, які конкретно вказівки та кому вона давала, що конкретно організовувала ОСОБА_7 , а отже стороною обвинувачення не надані докази на підтвердження вини ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_8 , які підтримала апеляційні скарги сторони захисту, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити без задоволення подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що усі апеляційні скарги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.5 ст.111-1 КК України, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Надаючи оцінку апеляційним доводам захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, колегія суддів виходить із правової позиції, висловленій в постанові Верховного суду від 10.09.2020 року у справі № 555/2067/18.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, що у даному провадженні було дотримано.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з 01.05.2022 року по 11.09.2022 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді «начальника відділу культури, молоді і спорту Балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області», здійснювала організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а саме: організовувала та координувала роботу закладів відділу т.зв. «Відділу культури, молоді та спорту балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області», здійснювала пошук та підбір співробітників до закладів вказаного відділу культури, стверджувала плани роботи закладів вищезазначеного відділу культури, затверджувала штатні розписи структурних закладів культури, затверджувала табелі їй плати заробітної платні співробітникам закладів культури, перевіряла приміщення закладів відділу культури на предмет пошкоджень будівель та матеріальних цінностей, про що складала відповідні службові записки, організовувала та брала участь у проведені культурно-масових заходів, а саме урочистого заходу т.зв. Обласний фестиваль руське поле», урочистий захід т.зв. «день прапору Російської Федерації» та урочистого заходу присвяченому дню заснування міста Балаклія, відвідувала засідання та приймала в них участь у незаконному органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме в « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

При цьому, фізичний чи психічний примус і крайня необхідність є обставинами, які за певних умов виключають кримінальну протиправність діянь, передбачених ст. 111-1 КК України, відповідно до статей 39 і 40 КК України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг сторони захисту, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини та докази вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення і обґрунтовано дійшов висновку про її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Зокрема, свідок ОСОБА_21 повідомив суду першої інстанції, що До окупації працював на посаді начальника відділу культури молоді та спорту Балаклійської міської ради. Коли місто було окуповано відділ не працював , на роботу ніхто не виходив. ОСОБА_7 знає, робочі стосунки, її наймали на організацію проведення свят у місті, вона до окупації працювала художнім керівником у клубі, вела вокальний кружок. Під час окупації в місті була створена адміністрація РФ. Працювати нікого не примушували, він про такі випадку не чув, його не примушували працювати. Чув від ОСОБА_23 , що ОСОБА_7 працювала начальником відділу культури в окупаційній адміністрації. Після деокупації міста в будівлі міської ради бачив документи із підписом ОСОБА_7 як начальника відділу культури, документи передали до СБУ.

Свідок ОСОБА_11 пояснила під час свого допиту в суді першої інстанції, що в період окупації на ім`я ОСОБА_24 вона написала заява на роботу, її взяли на посаду бухгалтера відділу культури та відправили до ОСОБА_7 . На вході у будівлю стояли військові , нікого стороннього не пускали, до неї вийшла ОСОБА_25 та провела її. Вона нараховувала заробітну плату в російських рублях за травень, червень, липень, серпень 2022 року, проте гроші не платили. ОСОБА_7 нараховував заробітну плату як спеціалісту та керівнику відділу культури. Зі слів фінансиста, ОСОБА_7 в період окупації була керівником відділу культури, проте документів про створення відділу та призначення ОСОБА_25 керівником не бачила. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 не бачила, проте остання казала, що на неї тиснуть.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 пояснила, що в період окупації у червні 2022р. до неї прийшов староста села ОСОБА_26 пропонував роботу під прапором рф, повідомив, що відділ культури очолила ОСОБА_7 , вона відмовилась, погроз ніяких не було. Також в період окупації спілкувалась із завідуючою клубом ОСОБА_17 , остання повідомила, що начальником відділу культури стала ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 надавав в суді першої інстанції показання про те, що у червні 2022р. до неї прийшов староста ОСОБА_26 пропонував роботу директором будинку культури під прапором рф, сказав, що сам повезе документи до ОСОБА_7 яка очолила відділ культури при окупаційній владі. Вона відмовилась, примусу ніякого не було. Також від імені ОСОБА_7 до неї приходили , щоб вона передала майно клубу, ключі.

Свідок ОСОБА_18 пояснила в суді першої інстанції, що ОСОБА_7 знає, були в робочих стосунках Місто було окуповано воєнним рф з 02.03.2022р. по 08.09.2022р. Вона виїхав з міста 27.04.2022р. У квітні бачила ОСОБА_7 , у місті. Коли виїхала з міста по телефону спілкувалась із працівниками відділу культури, вона повідомляли , що ОСОБА_7 у створеній тимчасовій адміністрації рф працювала в.о. начальника відділу культури.

Свідок ОСОБА_19 повідомила суду першої інстанції, що ОСОБА_7 знає , перебуває із нею у робочих стосунках. Місто було окуповане воєнним рф з 02.03.2022р. по 07.09.2022р. В період окупації музична школа не працювала. До окупації міста ОСОБА_7 працювала у клубі художнім керівником. В період окупації ОСОБА_7 працювала в.о. начальника відділу культури, запрошувала її та викладачів десь у липні 2022р. пропонувала роботу, вона не погодилась, до праці не примушували.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_20 пояснила, що в липні 2022р. до неї додому приїхав водій та запропонував на прохання ОСОБА_7 прийти до районної адміністрації, створеної РФ. Вона прийшла наступного дня до ОСОБА_7 та перебувала в будівлі адміністрації в кабінеті начальника відділу, представилась як виконуюча обов`язки начальника відділ культури Ізюмської адміністрації. ОСОБА_7 сказала здати їй ключі від музею, вона віддала, потім ключі повернули. ОСОБА_7 також пропонувала їй роботу бібліотекара, вона не погодилась.

Під час свого допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 повідомила, що вона є мешканкою м.Балаклія, на теперішній час відбуває покарання за обвинувальним вироком за ч.5 ст.111-1 КК України . В період окупації міста працювала у начальником відділу кадрів Балаклійської адміністрації, створеної окупаційною владою рф. ОСОБА_7 знає працювали разом в період окупації. В період окупації ОСОБА_24 зібрав працівників у будівлі створеної військової адміністрації РФ та сказав , щоб усі укладали трудові договори, на цьому зібранні також була ОСОБА_7 . Договори почали укладати з березня - квітня 2022р., що було зазначено у договорі із ОСОБА_7 не пам`ятає. ОСОБА_7 працювала у відділу пов`язаного із культурою. Зарплату працівникам не сплачували.

Свідок ОСОБА_22 повідомила суду першої інстанції, що В період окупації вона прийшла до будівлі адміністрації, шукала роботу. Звернулась до ОСОБА_7 , остання запропонувала роботу в бібліотеці, вона погодилась. ОСОБА_7 відправила її до ОСОБА_27 і та прийняла її на роботу прибиральницею. Потім бачила ОСОБА_7 на вулиці, вона була напружена, тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 не бачила. Гроші не платили, надавали гуманітарну допомогу.

Свідок ОСОБА_12 пояснила під час свого допиту в суді першої інстанції відповідно до яких, вона є мешканкою м.Балаклія . Місто було окуповано воєнними РФ в період з 02.03.2022р. по 08.09.2022р. В період окупації вона працювала директором бібліотеки, заяву про прийняття на роботу їй підписувала ОСОБА_7 , як спеціаліст. Зарплату не платити, надавали лише продукти харчування. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 , не бачила, проте остання казала, що на неї тиснуть доля проведення святкових заходів у місті.

Під час свого допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 повідомив, що до окупації він був завідуючим клубом. Місто Балаклія було окуповано. В період окупації він бачив ОСОБА_7 казала, що їй погрожують , що їй нанесли тілесні ушкодження в ділянку живота, примушують виходити на роботу.

Вищезазначені свідки у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що свідки надавали завідомо неправдиві показання та мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинуваченого.

Будь-яких доказів про те, що свідки не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинуваченою та її захисником суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів зазначені вище показання свідків.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст.7, ч. 1 ст.26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже, сторона захисту у змагальному процесі не була позбавлена можливості також задавати свідкам питання, у тому числі з метою підтвердження версії щодо примусу ОСОБА_7 до працевлаштування у незаконно новоствореному органі - «Балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області» на посаду «Начальника відділу культури, молоді і спорту» під час тимчасової окупації м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, тобто для відстоювання своєї позиції стосовно невинуватості обвинуваченої.

Обвинуваченою та її захисниками не надано суду доказів, які б свідчили про особисту зацікавленість вищезазначених свідків у розгляді цього кримінального провадження, оскільки ці свідки ретельно допитувалися в ході судового розгляду в суді першої інстанції, вони надавали детальні показання щодо обставин, пов`язаних із вчиненим ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.5 ст.111-1 КК України, попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому підстав вважати, що свідки мають намір оговорювати обвинувачену немає.

Доводи сторони захисту щодо невірного викладення показань свідків та неповноти їх викладення у вироку не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно звукозаписів судових засідань, до яких надано доступ суду апеляційної інстанції, колегією суддів не встановлено істотної неповноти чи розбіжностей щодо повідомлених свідками суттєвих обставин з тими показаннями, які відображені в мотивувальній частині вироку.

При цьому, колегія суддів ставиться критично до апеляційних доводів ОСОБА_7 про те, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 підтверджують її невинуватість в пред`явленому обвинуваченні, оскільки зазначені свідки безпосередньо під час свого допиту в суді першої інстанції не зазначали, що вони були очевидцями застосування до обвинуваченої фізичного насильства чи психологічне тиску з боку представників окупаційної влади або військовослужбовців держави-агресора з метою примуси її до зайняття посади начальника відділу культури, молоді і спорту у незаконно новоствореному органі.

Крім того, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, повідомляли в суді першої інстанції, що ним було відомо про те, що ОСОБА_7 працювала на посаді начальника чи в.о. начальника відділу культури, молоді і спорту при окупаційній адміністрації, а тому апеляційна скарга обвинуваченої та її захисника про те, що показання зазначених вище свідків не доводять її вину за пред`явленим обвинуваченням, на думку колегії суддів, - є суб`єктивними та безпідставними.

Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що показання свідків, попереджених про кримінальну відповідальність і безпосередньо допитаних під час судового розгляду, є стабільними протягом усього розгляду і узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- документі від 10.06.2022 року під назвою «Указ главы временной гражданской администрации Харьковской области» № 9/22, відповідно якого затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави- агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: т.зв. временной гражданской администрации Волчанского района Харьковской области» адміністративний центр у м. Вовчанськ), т.зв. «временной гражданской щинистрации Ізюмского района Харьковской области» (адміністративний центр у м.. Ізюм), т.зв. «временной гражданской администрации Купянського района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Куп`янськ), т.зв. «временной гражданской администрации Харьковського района Харьковской области» адміністративний центр у сел. Козача Лопань), підписаного ОСОБА_28 ;

- документі від 18.07.2022 року під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » №УГ-55/22 щодо перейменування назви вказаного незаконного органу в «военно-гражданскую администрацию Харьковской области», згідно з п. 2 якого також перейменовано районні підрозділи вказаної окупаційної адміністрації держави- агресора на т.зв. «военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснено з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно-штатної структури відповідно до п. З вказаного наказу;

- документі від 11.06.2022 року про призначення «и.о. начальника главы временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_29 »;

- документі від 03.06.2022 року про затвердження «Положения о Временных гражданских администрациях, действующих на территории Харьковской области»;

- документі від 11.06.2022 року під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » № 11/22 про затвердження структури виконавчих органів влади.», із додатком самою структурою;

- документі від 26.07.2022 року під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про призначення ОСОБА_28 « и.о. начальника Балаклейского территориального управления Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_30 »;

- копії документу, який надрукований на бланку з « ІНФОРМАЦІЯ_6 », під бланком наявна назва г: «РАСПОРЯЖЕНИЕ О выдаче гуманитарной помощи. ІНФОРМАЦІЯ_7 », документ має такий текст: «Выдать начальнику отдела молодёжи и спорта Изюмской ВГА- ОСОБА_7 для участников творческий и спортивный мероприятий посвящённых Российской Федерации, в количестве: 14 детей, 32 взрослых. » Документ підписаний: «Начальник Балаклейского ТУ ОСОБА_31 », підпис скріплено печаткою: ІНФОРМАЦІЯ_8 »;

- оригіналі та копії документу із назвою «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за июнь 2022 года». У таблиці даного документа під номером 1 , назначена Павлова ОСОБА_32 , начальник отдела, відпрацьовано 26 днів. Данний документ має підписи: «Начальник культуры, молодёжи и спорта военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_33 » та підпис: «Начальник отдела культуры, молодёжи и спорту Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области ОСОБА_7 »;

- оригіналі та копії документу, який являє собою скріплені сім аркушів паперу, які є підготовленим документом з табличкою з назвою «Список фактически фактических учреждений культуры и спорта города Балаклея по состоянию на 01 августа 2022 г.» з переліком назв та прізвищ . Зазначений документ має підпис, посаду та прізвище особи - «Начальник отдела культури, молодежи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области ОСОБА_7 »;

- протоколах від 20.11.2022 року, від 17.01.2023 року із відеозаписом, слідчим оглянуті зазначенні документи, які надійшли супровідним листом з Балаклійської міської ради Харківської області та виявлені в приміщенні міської ради , після деокупації м.Балаклія . Постановою слідчого від 29.11.2022 року вказані документи визнані речовими доказами;

- висновку почеркознавчої експертизи №17 від 02.01.2023р. , проведеної Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз підписи в документах - «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за июнь 2022 года»,» Список фактически фактических учреждений культуры и спорта города Балаклея по состоянию на 01 августа 2022 г.» виконані ОСОБА_7 ;

- на флеш-накопичувачі UD4 8 GB USB 2.0, наданого добровільно при допиті на досудовому розслідуванні ОСОБА_34 та оглянутий слідчим згідно протоколу від 06.04.2023 року , він має 17 папок різного роду документів , банків, заявок., з яких вбачається наступне.

Першій папка під назвою ««29.08» містить відомості по заробітній платі (дата вменения «29.08.2022 08:04) , який являє собою підготовлений документ з назвою ПЛАТЕЖНАЯ ВЕДОМОСТЬ №, от «26» августа 2022 года, на выплату денежного вознаграждения за июль 2022 г., Отдел культуры. Молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмской военно-гражданской администрации Харьковской области, «подведормственным» Военно-гражданской администрации Харьковской области, (за период с) «01 июля 2022 года» (до) «31 июля 2022 года», (в суме ) «Пятьдесят девять тысяч четыреста рублей 00 копеек», в першому пункті таблички наявний напис: Павлова ОСОБА_32 » та містяться дані паспорту.

Друга папка має назву «бланки» (дата изменения - «12.08.2022 14:35») , в ній міститься документ з назвою «ЗАЯВЛЕНИЕ» (дата изменения 07.202213:32»), являє собою підготовлений документ, адресований « ОСОБА_35 начальника отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейской временной администрации Павловой Светланы Викторовны», із наступним текстом : «Прошу выдать пропуск на ОСОБА_36 заведений культуры для перемещения по городу, а именно: ОСОБА_37 , директор музыкальной школы, ОСОБА_12 , библиотекарь центральной библиотеки, ОСОБА_38 , технический работник библиотеки, Кузнецова ОСОБА_39 , младший научный сотрудник, ОСОБА_40 , подсобный рабочий». В кінці документу наявний напис: ОСОБА_41 .Начальника отдела культуры, молодости и спорта ОСОБА_7 ».

Також мається документ під назвою «ЗАЯВЛЕНИЕ - образец» (дата изменения « ІНФОРМАЦІЯ_9 »), адресований « ОСОБА_35 начальника отдела культуры, молодёжи и спорта ІНФОРМАЦІЯ_10 », із наступним текстом «Прошу Вас выдать пропуск на ОСОБА_36 заведений культуры для перемещения по городу, а именно: ОСОБА_37 , директор музыкальной школы, ОСОБА_12 , библиотекарь центральной библиотеки, ОСОБА_38 , технический работник библиотеки, Кузнецова ОСОБА_39 , младший научный сотрудник, ОСОБА_40 , подсобный рабочий». В кінці документу наявний напис: ОСОБА_41 .Начальника отдела культуры, молодости и спорта ОСОБА_7 ».

Мається документ із назвою СЛУУЖЗАПИСКА ЖСК» (дата изменения «26.07.2022 08:59»), адресований «Начальнику Жилищно- комунального хозяйства ОСОБА_42 », та наявний відправник начальника отдела культуры, ІНФОРМАЦІЯ_11 », із текстом про надання техніки для очищення території.

Документ під назвою "СЛУЖЗАПИСКА ЖСК» (дата изменения «26.07.2022 08:59»), адресований «Начальнику Балаклейского жального управления военно-гражданской администрации Изюмского района Харковской области ОСОБА_43 от и.о. начальника отдела культуры, ІНФОРМАЦІЯ_12 », із наступним текстом : «Для единого методического подхода в организации ведении работы в учреждениях культуры и спорта прошу направить 26 июля 2022 года в Купянскую военно-гражданскую администрацию специалистов: Донник Екатерину Станиславовну и Котелевец Людмилу Викторовну.», після даного тексту наявне місце для підпису на вказана посада: ОСОБА_44 начальника отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления ОСОБА_7 ».

Документ із назвою «СЛУЖЗАПИСКА -шаблон» (дата изменения «26.07.2022 09:25»), адресований : «Начальнику Балаклейского териториального управления военно-гражданской администрации Изюмского района Харковской области ОСОБА_43 », та наявний відправник: «Начальника отдела культуры, ІНФОРМАЦІЯ_11 ».

Третя папка із назвою «Бухгалтерия - 2022» (дата изменения -18.08.2022р. 16:13»), яка містить «штатное расписание на 01.01.2022 культуры, молодёжи и спорта города Балаклея», далі в документі вказані посади та заробітна платня на місяць та містить посаду : «Начальник отдела культуры, молодёжи и спорта ОСОБА_7 », мається напис «УТВЕРЖДАЮ: Начальник территориального ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_24 ».

При відкритті папки з назвою «культура 08-от» (дата изменения - 08.08.2022 ), встановлено, що в ній знаходяться документ : «таблицы заявки на финансирование 08-3.. 03.08.2022» (дата изменения «08.08.2022 09:08»), «Фактические сотрудники полный», в пункті таблиці під номером графі міститься напис «Начальник отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области ОСОБА_7 »

В папці «финансы» містяться документи під назвою «ведомость зарплата-2022» (дата изменения «05.08.2022 16:34»), являє собою виготовлений документ з назвою «ПЛАТЕЖНАЯ ВЕДОМОСТЬ №, от 2022 года, Отдел кулытуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Ізюмской военно-гражданской администрации Харьковской области, подведормственным» Отделу культуры, молодёжи и спорта Изюмской военно- гражданской администрации Харьковской области», «за период с «01 июня 2022 года по 30 июня 2022 года, «в объеме» Восемьдесят четыре тысячи четыреста рублей 00 копеек», в першому пункті таблички наявний напис: Павлова ОСОБА_32 » . містяться дані паспорту, заробітної платні.

Документ має заголовок: «Отдел культуры, молодёжи и спорта администрации города Балаклея», «Расчетная ведомость по заработной плате за май 2022 года», в таблиці під номером 1, в графі «ФИО» вказано: « ОСОБА_7 », в графі должность» міститься напис: «начальник», в графі «дни» наявний напис «22», оклад» - «35000,00».

На сторінку «06», встановлено що документ має заголовок: « ІНФОРМАЦІЯ_14 », «Расчетная ведомость по заработной плате за июнь 2022 года», в таблиці під номером 1, в графі ФИО» вказано: « ОСОБА_7 », в графі «должность» міститься напис: «начальник», графі «дни» наявний напис «22», «17», «оклад» - «27045,45».

Четверта папка має назву «образец» (дата изменения - 09.08.2022 1:48»), відкривши дану папку встановлено, що в ній знаходиться 4 файли формату аст Microsoft Excel (.xlsx) з назвами: «отдел табель» (дата изменения «09.08.2022 і:48»), «таблицы заявки на финансирование» (дата изменения «22.07.2022 09:49»), птатное расписание на 01.02» (дата изменения «22.07.2022 09:29»), «штатное списание перспективное» (дата изменения «22.07.2022 09:49».

При відкриті файлу з назвою: «отдел табель» мається документ заголовок: «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за июль 2022 года», зверху є напис: «Отдел, культуры, молодёжи и орта Балаклейской временной гражданской администрации», також документ має табличку, де вказано: « ОСОБА_7 , начальник отдела культуры, молодёжи и спорту БВГА », « отработано 15».

П`ята папка має назву «план-бюджет» (дата изменения - 01.09.2022 13:20»), в ній містяться документи під назвою «ТАБЕЛЬ рабочего времени за июль 2022 года» де зазначена ОСОБА_7 як «Начальник отдела культуры, молодёжи и спорту БВГА». Маються документи під назвою «Штатное расписание сотрудников для обеспечения финанционирования в июле месяце 2022 года Дом культуры города Балаклея», «Пояснительная записка отдел культуры» , «ИНФ. ПО КУЛЬТУРЕ И СПОРТУ», «Пояснительная записка Отдел культуры» , Обр заявок на финансирование с обоснованием на июнь» із зазначенням ОСОБА_7 як «Начальника отдела культуры, молодёжи и спорта» .

Документи під назвою «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на 30 июня 2022» , «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на май 2022 г»; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на май 2022 г»; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на май 2022 г»; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на май 2022 г» ; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на май 2022 г»; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на май 2022 г»; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на июля 2022 г»; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на июля 2022 г» на 1 аркуші; «ЗАЯВКА на финансирование Отдела культуры молодёжи и спорта на май 2022 года» ; «ЗАЯВКА на финансирование Отдела культуры молодёжи и спорта на май 2022 года» ; «ЗАЯВКА на финансирование Отдела культуры молодёжи и спорта на май 2022 года» ; «ЗАЯВКА на финансирование Отдела культуры молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской Области на май 2022 года» ; «Список фактически работающих сотрудников отдела культуры, молодежи и спорта города Балаклея по состоянию на 31 мая 2022 г» ; «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за май 2022 года»; «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за май 2022 года» ; «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за май 2022 года»; «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за май 2022 года» ; «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за май 2022 года» ; «Пояснительная записка отдела Культуры к бюджету на май месяц 2022 года» ; «Пояснительная записка отдела Культуры к бюджету на май месяц 2022 года» ; «Пояснительная записка отдела Культуры к бюджету на май месяц 2022 года» ; «Штатное расписание сотрудников Балаклеуйского отдела культуры, молодёжи и спорта территориального управления за июль 2022 года»; «Служебная записка»; «ЗАЯВКА на финансирование Отдела культуры молодёжи и спорта на июль 2022 года»; «Пояснительная записка отдела Культуры к бюджету на июль месяц 2022 года» ; «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за июль 2022 года»; «ТАБЕЛЬ учета рабочего времени за июль 2022 года»; «ЗАЯВКА на финансирование Отдела культуры молодёжи и спорта на июль 2022 года»; «Пояснительная записка отдела Культуры к бюджету на июль месяц 2022 года» - ОСОБА_7 зазначена як «Начальник отдела культуры молодежи и спорта»;

- висновку почеркознавчої експертизи №36 від 04.05.2023 року, проведеної Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз в зазначених документах окрім «Пояснительная записка отдела Культуры к бюджету на июль месяц 2022 года», стоїть підпис ОСОБА_7

- в заявках на фінансування, з яких вбачається, що ОСОБА_7 зазначає про необхідність грошових коштів на виконання робіт по відділу культури за липень 2022 року. Акт «списание поощрительных призов у празднику, посвященному День флага России» затверджений ОСОБА_7 , як спеціалістом відділу культури.

Крім того, з відеозапису виступів ОСОБА_7 на сцені під час святкування « ОСОБА_45 поле», «день флага Российской Федерации» вбачається, що ОСОБА_7 співає пісні російською мовою, при цьому святково вдягнута та застосовує артистизм. Зазначена манера виступу фактично спростовує будь-який примус ОСОБА_7 . Цей запис оглянутий слідчим згідно протоколу від 08.04.2023 року.

З відомостей відеозапису, на якому чоловік зазначає, що перебуває у Балаклійській раді та фіксує на столі таблички із прізвищами осіб, які за його словами намагались здійснити переворот. Так, на записі відображений стіл по кругу, де містяться паперові таблички на проти кожного стільця із прізвищами, серед яких міститься прізвище - ОСОБА_7 , ОСОБА_46 . Цей запис оглянутий слідчим згідно протоколу від 18.11.2022 року.

Отже, з вищенаведених показань свідків та долучених до справи доказів об`єктивно вбачається, що ОСОБА_7 добровільно зайняла посаду «начальника отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области» в незаконно утвореному окупаційному владою органі, створеного на тимчасово окупованій території у АДРЕСА_2 .

Більш того, відомості цих доказів повністю узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , наданих ними в суді першої інстанції, про те, що ОСОБА_7 займала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади.

Отже, судом першої інстанції вірно було встановлено в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.5 ст.111-5 КК України, а тому колегія суддів критично ставиться до апеляційних доводів сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченої.

При цьому, відсутність наказів про призначення ОСОБА_7 на посаду «начальника отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области», її функціональних обов`язків, в даному конкретному випадку, не спростовує винуватість ОСОБА_7 , за наявності інших зібраних у справі доказів, в їх сукупності, та, враховуючи, що вказані відомості велись саме окупаційною владою та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Крім того, доводи обвинуваченої та її захисника щодо наявності фізичного і психологічного тиску з боку представників держави-агресора та окупаційної влади, а також побоювання за своє життя та життя членів своєї родини, колегія суддів суд оцінює критично, оскільки на підтвердження вказаних тверджень в матеріалах справи відсутні будь-які докази. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після деокупації м. Балаклія жодних заяв щодо вчинення злочину щодо неї чи членів його родини від обвинуваченої не надходило, будь-яких доказів подання нею заяви відповідним органам щодо вчинення відносно неї злочинів з боку представників окупаційної влади також не надходило.

На думку колегії суддів, доказів, які б дійсно свідчили про вчинення відносно обвинуваченої дій, передбачених ст.ст.39-40 КК України, надано не було ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду.

Крім того, за змістом п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 1-3 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження, що здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Виходячи із законодавчих норм, обвинувачений та його захисник наділені можливістю активно реалізувати свої права, в тому числі, заявити клопотання про виклик в судове засідання експерта для його допиту з метою роз`яснення висновків та про проведення повторної експертизи за наявності обґрунтованих підстав.

Проте, колегія суддів зазначає, що стороною захисту не спростовані висновки почеркознавчої експертизи №36 від 04.05.2023 року, проведеної Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз, про те, що в наданих на дослідження документах, окрім «Пояснительная записка отдела Культуры к бюджету на июль месяц 2022 года», стоїть підпис ОСОБА_7 .

При цьому, в заявках на фінансування ОСОБА_7 зазначає про необхідність грошових коштів на виконання робіт по відділу культури за липень 2022 рік та в акті «списание поощрительных призов у празднику, посвященному День флага России» затверджений ОСОБА_7 , як спеціалістом відділу культури.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що заходи «Русское поле» та «день флага Российской Федерации» були проведені внаслідок застосування до неї фізичного та психологічного тиску, на переконання колегії суддів, не підтверджуються відомостями відеозаписів цих заходів, я також доказів, що містяться в матеріалах цього кримінального провадження.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що вона виконували усі вказівки представників окупаційної влади у результаті застосування до неї фізичного та психологічного тиску, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки спростовуються відомостями цього кримінального провадження та висновками суду першої інстанції про те, що усі надані медичні документи про звернення ОСОБА_7 до лікарів та зазначення в них про начебто отримані травми в період окупації, датовані листопадом 2022 року, після внесення до ЄРДР у вересні 2022 року відомостей про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України. При цьому, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 щодо її звернення до лікарів під час окупації м. Балаклія не підтверджені доказами, що надані судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, що, на переконання колегії суддів, свідчать про наявність намагання ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй злочину.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що показання свідка ОСОБА_47 є неналежним доказом, оскільки свідок в період окупації в м.Балаклія не був та не зміг повідомити обставини, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Окрім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_7 на видачу її сину перев`язувального матеріали, експертиза в частині того, що заява підписана ОСОБА_7 є неналежними доказами, оскільки не підтверджують та не спростовують обставини викладені в пред`явленому обвинувачені.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 111-1 КК України, оскільки у вироку суду першої інстанції в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України.

В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце та спосіб вчинення злочину.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.5 ст.111-1 КК України на ч.2 ст.111-1 КК України, а також виправдання за пред`явленим обвинуваченням, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах сторони захисту.

Під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції стороною захисту не надано будь-яких належних доказів на підтвердження їх версії щодо застосовування до ОСОБА_7 заходів фізичного та/або психічного примусу у період окупації м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, внаслідок чого остання виконувала покладені окупаційною владою організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Тобто, апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях останньої складу злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, а тому на переконання колегії суддів, така позиція апелянтів пов`язана з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданих апеляційних скарг.

Отже, версія та доводи сторони захисту про незгоду з оскаржуваним вироком в частині визнанням ОСОБА_7 винної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини обвинуваченої у інкримінованому їй злочині мають суто суб`єктивний і безпідставний характер, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 мала фізичну можливість не працювати у незаконному органі окупаційної влади, але використовувала займану посаду в своїх цілях.

При цьому, колегія суддів зазначає, що, як встановлено під час судового розгляду в суді першої безпосередньо з показань вищезазначених свідків та при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку, обвинувачена ОСОБА_7 мала можливість вільно пересуватися у АДРЕСА_2 , їздила на роботу, приймала участь у нарадах відділу, запитували потреби на необхідність грошових коштів на виконання робіт по відділу культури за липень 2022 рік, виконувала роботу щодо фінансування працівників цього відділу, а також відвідувала адміністрацію окупаційної влади.

Колегія суддів також бере до уваги, що свідок ОСОБА_21 , який до окупації працював на посаді начальника відділу культури, молоді та спорту Балаклійської міської ради, пояснив в суді першої інстанції, що під час окупації м. Балаклія Ізюмського району його не примушували працювати в подальшому на займаній посаді. При цьому, він чув, що після окупації ОСОБА_7 працювала начальником відділу культури при окупаційній владі.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що як свідок ОСОБА_21 , так і інші свідки сторони захисту, а також сторони обвинувачення, повідомили в суді першої інстанції про те, що вони особисто не бачили зі сторони військових та інших представників окупаційної влади, що ОСОБА_7 змушували будь-яким чином виконувати обов`язки «начальника відділу культури, молоді і спорту Балаклійського територіального управління Ізюмського району Харківської області».

Крім того, обвинуваченою та її захисниками не надано суду першої та апеляційної інстанції будь-яких доказів, які могли підтвердити версію сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не могла виїхати з м. Балаклія.

Таким чином, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

При цьому, відсутність наказів про призначення ОСОБА_7 на посаду «начальника отдела культуры, молодёжи и спорта Балаклейского территориального управления Изюмского района Харьковской области», її функціональних обов`язків, з урахуванням наявності інших зібраних у справі доказів, в їх сукупності, враховуючи, що вказані відомості велись саме окупаційною владою та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, на переконання колегії суддів, в даному конкретному випадку, не спростовує висновки суду першої інстанції щодо винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.5 ст.111-1 КК України, що наведені в оскаржуваному обвинувальному вирок.

Щодо інших доводів апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 про незаконність оскарженого вироку колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

НОМЕР_1 ) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Колегія суддів розцінює не визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, як обраний засіб захисту від пред`явленого обвинувачення і бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Належить також зазначити, що ч.2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Кожен доказ має підтверджувати певну обставину, яка має значення для конкретного кримінального провадження, і лише сукупність усіх доказів, оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, у своєму взаємозв`язку доводять винуватість чи невинуватість особи. Тобто, суд робить свій висновок не на окремо взятому доказі, а на сукупності доказів (як прямих, так і непрямих), які доповнюють та уточнюють один одного.

З огляду на викладене, версія та доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 про незгоду з оскаржуваним вироком в частині визнанням останньої винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, суперечливість та відсутність достовірних і допустимих доказів на підтвердження вини в інкримінованому їй злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 виконувала на тимчасово окупованій території у м. Балаклія Ізюмського району Харківської області організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на території Балаклійської територіальної громади Ізюмського району Харківської області

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Судом першої інстанції також повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах обвинуваченої ОСОБА_7 .

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, характер та суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини його вчинення, характер дій обвинуваченої, обстановку та спосіб вчинення злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченої до скоєного та її поведінку після вчинення злочину, а також відомості про особу обвинуваченої.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину проти національної безпеки України, та відомості про особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, має постійне місце проживання, раніше не судима, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, згідно медичних документів має захворювання.

Обставин, що пом`якшують обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд вірно визнав вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченої про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що призначення винній особі певного виду та розміру покарання є виключно дискреційним повноваженням суду.

За таких обставин, апеляційні доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , які підтриманні її захисником під час апеляційного розгляду, про необґрунтовану суворість призначеного їй основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, на думку колегії суддів, - є безпідставними, оскільки судом першої інстанції належно враховані фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання, якими належним чином обґрунтовані вид та розмір призначеного покарання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив обвинуваченій, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, але вчинила тяжкий злочин проти національної безпеки України, покарання в майже в мінімальних межах санкцій ч.5 ст. 111-1 КК України, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та запобігання скоєння нею, а також іншими особами, кримінальних правопорушень.

При цьому, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування чи зміни судового рішення при перевірці цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий -

Судді :