ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2248/23
Провадження №1-кс/477/812/24
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

17 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 10 липня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2024 року до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області на дійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру у якій просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статі 368-5 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 10 липня 2023 року.

В обґрунтування скарги вказує, що в межах кримінального провадження №0000332 від 10 липня 2023 року, досудове розслідування якого здійснюється Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, 30 квітня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України.

Вважає, що слідчим під час здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_5 було допущено порушення процедури повідомлення останнього про підозру, що є підставою для скасування такої підозри.

На думку ОСОБА_3 порушення процедури повідомлення ОСОБА_5 про підозру викликане тим, що повідомлення про підозру направлене засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації ОСОБА_5 де останній ніколи не проживав, про що було відомо слідчому; вказане поштове відправлення повернуто відправнику та не було вручене ОСОБА_5 ; всупереч положенням частини другої статті 135 КПК України, повідомлення про підозру не вручене членам родини ОСОБА_5 .

Посилаючись на вказані вище обставини, просив скасувати підозру, повідомлену ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 10 липня 2023 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав подану скаргу та просив її задовольнити посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 посилаючись на її необґрунтованість.

В підтвердження своїх заперечень, вказував, що оскільки ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України було надіслано йому засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання. Відомостей про адресу його фактичного проживання в органу досудового розслідування немає. На його дзвінки та повідомлення за номером телефону, який перебував у користуванні ОСОБА_5 , останній не реагував, відомості про його місце роботи відсутні, тому за приписами частини другої статті 135 КПК України, повідомлення про підозру було направлено за місцем його проживання. Вважає, що повідомлення про підозру вручене відповідно до положень глави 11, 22 КПК України та підстав для її скасування немає.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сучасників судового провадження, дослідивши скаргу та долучені документи, дійшов висновку про таке.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000470 від 16 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відносить його до військових посадових осіб на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», та у розумінні пункту 1 Примітки до статті 386-5 КК України особою, уповноваженою на виконання функцій держави, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності та у період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року, набув у розумінні пункту 2-4 Примітки до статті 368-5 КК України активів вартістю 45697408,75 гривень, що більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статті 368-5 КК України, - набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи.

Під час проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, органом досудового розслідування здобуто достатньо даних, які свідчать про те, що ОСОБА_5 у період часу з 23 грудня 2019 року по 11 травня 2023 року прямо чи опосередковано через своїх близьких родичів та довірену особу набув право на грошові та матеріальні активи, загальною вартістю 45697408, 75 гривень.

За викладених обставин, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за статтею 368-5 КК України.

30 квітня 2024 року на підставі пункту 3 частини першої статті 276, частини першої статті 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 на виклики до органу досудового розслідування не прибуває, за повістками слідчого не з`являється, місце його перебування невідомо.

За отриманою інформацією встановлено, що підозрюваний 16 лютого 2023 року виїхав за межі України.

Враховуючи, що місце перебування підозрюваного невідоме та є всі підстави вважати, що останній переховується від органів досудового розслідування, постановою слідчого у цьому кримінальному провадженні від 01 травня 2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

За матеріалами клопотання вбачається, що 16 травня 2024 із кримінального провадження №0000332 від 10 липня 2023 року виділено матеріали досудового розслідування за фактом набуття ОСОБА_5 , як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України (кримінальне провадження №0000470 від 16 травня 2024 року).

Перевіряючи доводи ОСОБА_3 про щодо порушення порядку набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 42 КПК підозрюваним є, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК, із системного аналізу якої вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі умовно можна поділити на такі етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК; 2) об`єктивація/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст.277 КПК, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК.

Дотримання встановленої правової процедури повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, забезпечувати відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Порушення порядку повідомлення про підозру призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у статті 2 КПК, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

У межах цього кримінального провадження 30 квітня 2024 року слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України, а саме у набутті особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи

Повідомлення про підозру містить, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа. Зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 278 КПК письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу (частина третя статті 111 КПК).

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні встановлено у статті 135 КПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №536/2475/14-к дійшла висновку, що викладена у письмовому повідомленні підозра та вручена у належний спосіб є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи частини першої статі 42, статті 135 КПК, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

У своїх запереченнях на скаргу адвоката ОСОБА_3 в судовому засіданні, слідчий ОСОБА_4 вказував, що ОСОБА_5 , достеменно відомо про здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, тому, усвідомлюючи невідворотність притягнення до кримінальної відповідальності, останній у лютому 2023 року з метою ухилення від кримінальної відповідальності залишив територію України.

01 травня 2024 року постановою слідчого ОСОБА_5 оголошений в розшук, оскільки останній до слідчого, за викликом не з`являється, за місцем свого проживання відсутній, його місце перебування невідоме.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , виїхав за межі території України, після цього місце проживання або місце перебування останнього не відомо.

Також встановлено, що номер його телефону, який останній вказував у офіційних повідомленнях про свої засоби зв`язку під час намагання зв`язатися з останнім був неактивний, що унеможливлювало його повідомлення та виклик до слідчого.

Відомостей про фактичне місце проживання ОСОБА_5 , та місце його роботи, після звільнення з посади військовослужбовця, органом досудового розслідування не встановлено, що й зумовило направлення поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 .

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, на думку слідчого судді, орган досудового розслідування вжив заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у передбачений частиною другою статті 135 КПК України спосіб як особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання, а тому ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Доводи скаржника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 на момент повідомлення про підозру перебував за межами України та у слідчого не було підстав для вручення підозри за правилами вручення судових повідомлень, є необґрунтованими, оскільки органом досудового розслідування неодноразово здійснювався виклик останнього засобами телефонного зв`язку, які ним проігноровано та на виклики ОСОБА_5 не відповідав, за відомим органу досудового розслідування місцем проживання був відсутній.

Враховуючи викладене, доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що слідчим не доведено правомірність повідомлення про підозру ОСОБА_5 саме у порядку, передбаченому частиною другою статті 135 КПК як тимчасово відсутній особі за місцем проживання, слідчий суддя вважає необґрунтованими, та, відповідно, висновки скаржника про відсутність підстав для твердження, що органом досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, а також, що останній набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні - також є необґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин щодо виїзду ОСОБА_5 за межі України вважає неможливим застосування до цих правовідносин, які полягають у врученні повідомлення про підозру, спосіб, передбачений частиною сьомою статті135 КПК України, оскільки дані положення Закону стосуються лише осіб, які постійно проживають на території іноземної держави на законних підставах, та про це відомо органу досудового розслідування на день складення повідомлення про підозру.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обізнаний про пред`явлену йому підозру і про виклики його до органу досудового розслідування, у тому числі за допомогою засобів телефонного зв`язку через додатки для передавання повідомлень, однак заходів для явки до органу досудового розслідування не вжив, що свідчить про його переховування від слідства.

Таким чином, доводи сторони захисту про порушення процедури вручення повідомлення про підозру та не набуття статусу підозрюваного ОСОБА_5 є необґрунтованими. На виконання вимог статті 278 КПК України органом досудового розслідування вжито всіх належних заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 30 квітня 2024 року в день його складання, а тому він набув статусу підозрюваного.

Керуючись статтями 303, 304, 306, 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 10 липня 2023 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 21 жовтня 2024 року о 12 годині 00 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6