Справа № 346/5079/24
Провадження № 1-в/346/481/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працює, раніше судимого, засудженого 25.11.2020 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Однак, ухвалою вказаного суду від 30.06.2022 року зазначене звільнення скасоване та направлено засудженого для відбування зазначеного покарання; на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.09.2022 року засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць; на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

початок строку покарання: 20.09.2022 року;

кінець строку покарання: 20.10.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

в розглядуваному клопотанні зазначено, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема, викрадення чужого майна. Зокрема, ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із зазначеним вироком розмір заподіяної вказаним злочином (ч.3 ст.185 КК України) шкоди (вартості викраденого майна) становить 2 000 грн., а датою вчинення злочину вказано 10.05.2020 року.

Тому начальник вказаної установи виконання покарань просить вирішити питання про звільнення засудженого від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, клопотання та долучені до нього додатки, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, який клопотання підтримав, засудженого, який просить задовольнити вказане клопотання, та прокурора, яка щодо клопотання не заперечила, вважаючи, що наявні передбачені законом підстави для його задоволення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено 25.11.2020 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років за вчинення вище вказаної крадіжки чужого майна.

Судом встановлено, 25.11.2020 року засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. Однак, ухвалою вказаного суду від 30.06.2022 року зазначене звільнення скасоване та направлено засудженого для відбування зазначеного покарання; УХВАЛОЮ ЧИ ВИРОКОМ ?? цього суду від 07.09.2022 року за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць ???? ТУТ УТОЧНИИТ , на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць,

до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. Однак, ухвалою вказаного суду від 30.06.2022 року зазначене звільнення скасоване та направлено засудженого для відбування зазначеного покарання; УХВАЛОЮ ЧИ ВИРОКОМ ?? цього суду від 07.09.2022 року за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць ???? ТУТ УТОЧНИИТ , на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць,

Відповідно до п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2020 року становив 2 027 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення засудженим вищевказаних злочинних діянь, що згідно з вироком мали місце у 2023 році, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, повинен щоразу становити мінімум 2 684 грн. Однак, вартість викраденого засудженим майна при вчиненні крадіжки, встановлена вказаним вироком суду, є меншою від 2 684 грн.

Беручи до уваги наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» , оскільки даний закон має зворотну дію в часті, оскільки скасовує караність діяння, вчиненого до набрання чинності цим законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення діяння (ч.3 ст.185 КК України), кримінальна караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Тому цей засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за вказаним вироком суду.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336,537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування остаточного покарання у виді позбавлення волі, визначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.09.2022 року засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць; на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, тобто у зв`язку з усуненням законом кримінальної караності діяння.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 14.10.2024 р. о 13 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1