Справа № 473/2106/24
Номер провадження 1-кп/473/235/2024
У Х В А Л А

іменем України

"17" липня 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

при розгляді кримінального провадження №0001089 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенська Мииколаївської областіі, громадняина України, сімейний стан - не одружений, на утриманні дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.2 ст.307 КК України,

Учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів. Прокурор зазначила, що обраний запобіжний захід підлягає продовженню, оскільки він забезпечує виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого ОСОБА_3 .

Сторона захисту в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 19 липня 2024 року. До даної дати закінчити розгляд кримінального провадження неможливо.

Приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.177 КПК України, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ч.2 ст.317 КК України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду. Злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Також, обвинувачений ОСОБА_3 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, в зв`язку з чим, суд вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання його під вартою підлягає продовженню. При цьому суд враховує, що з часу обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися підстави для продовження строку дії такого запобіжного заходу. Суд бере до уваги і те, що перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, а ніж тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_3 зможе переховуватися від суду. Тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 при визнанні його вини за вироком суду, може викликати його втечу, а тому є підстави вважати, що також існує ризик, як можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з принципу правової визначеності суд вважає необхідним з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою до 14 вересня 2024 року включно.

В судовому засіданні встановлені обставини, які є достатніми відповідно до п.2 ч.1 ст.196 КПК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також впливати на свідків по кримінальному провадженню, які на теперілшній час не допитані в судовому засіданні, які дають підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО».

В судовому засіданні прокурором доведені обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено існування обставини, які свідчать про те, що ризики ухилення від суду не зменшилися, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину, не є визначальними та беззаперечними, які б створювали процесуальні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 350, 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому за ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_3 в виді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО" задовольнити.

Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.2 ст.307 КК УкраїниОСОБА_3 продовжити строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО»до 14 вересня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО» на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , - відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_3 або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу в розмірі 33 /тридцяти трьох/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто /3028х33/, що становить 99924 /дев`яносно дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири/ гривні, реквізити для внесення застави - отримувач ТУ ДСА України в ТУ ДСА України у Миколаївській області (рахунок отримувача: UА0016294; МФО: 820172; банк отримувача ДКС України м. Київ, ), Призначення платежу: застава за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали провадження № 1-кп/473/235/24, ЄУНСС № 473/2106/24 від 19 червня 2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти після внесення застави.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_3 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися з місця проживання на території України за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання на території України, забезпечити неможливість спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО» обвинуваченому за ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_3 вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченимОСОБА_3 в той самий строк, з моменту отримання ним копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1