ВИРОК

Іменем України

28.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, відомості яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за: №0000569 від 16.10.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 390-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2024 у справі № 465/7609/24, провадження 2-о/465/363/24, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав щодо заборони перебувати в місці спільного проживання з постраждалою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, ОСОБА_3 , 15.10.2024, близько 11:30 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 ., та перебував у ній.

Крім цього, ОСОБА_3 , 16.10.2024, близько 10:50 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 ., та перебував у ній.

Окрім того, ОСОБА_3 , 24.10.2024, близько 14:20 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 ., та перебував у ній.

Крім цього, ОСОБА_3 , 25.10.2024, близько 13:30 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 ., та перебував у ній.

Окрім того, ОСОБА_3 , 27.10.2024, близько 22:21 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 ., та перебував у ній.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 19 листопада 2024 року.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно із заявою обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та надав свою згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Потерпілих від кримінального проступку немає.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, беручи до уваги його заяву, складену за участю захисника, в якій він зазначає, що не оспорює встановлених під час дізнання обставин і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000569 від 16.10.2024 року, вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений в поданій заяві зазначені вище обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить до висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, а дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, яка пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря-нарколога, проте відповідно до висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії №180 від 14.11.2024 року ОСОБА_3 не потребує примусового лікування відповідно до вимог ст. 96 КК України, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та його класифікацію, відповідно до вимог ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення проступку, форму вини, мотиви і мету вчинення проступку, спосіб та стадію його вчинення, поведінку обвинуваченого після вчинення неправомірних дій.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

Суд вважає, що така міра та вид покарання сприятимуть досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого, інтересами держави і суспільства, та буде достатньою для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч.2, 3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: DVD-R диски, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження- залишити при матеріалах справи.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених у ч. 1ст. 394 КПК України, а саме: даний вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя ОСОБА_1