Справа № 346/2844/21
Провадження № 11-кп/4808/431/24
Категорія ч.4 ст. 187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши без участі сторін матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2024 року про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 липня 2024 року клопотання прокурора задовольнено частково та продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, на строк шістдесят днів - до 16 вересня 2024 року включно.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що ухвала суду першої інстанції про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що незаконність його тримання під вартою вже була констатовано ЄСПЛ. Вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не підлягало як задоволенню, так і його розгляду через невідповідність вимогам ст.184 КПК України та внесення в нього неправдивих відомостей прокурором. Прокурор не викладав ніяких обставин з посиланням на матеріали провадження, що підтверджують ризики. Суд взяв до уваги ризики згідно ст.177 КПК, однак їх належним чином не мотивував. Після передачі справи в Івано-Франківський міський суд вже більше пів року судом не було проведено жодного судового розгляду по суті та тільки безпідставно продовжуються строки тримання під вартою.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19.07.2024 рок скасувати та зменшити розмір застави, так як визначений розмір судом першої інстанції є непомірним для нього, а також просить розгляд вказаної справи проводити без його участі.

До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_7 надійшла заява, в якій просять розгляд вказаної справи проводити без його участі.

Із змісту поданої прокурором заяви до початку апеляційного розгляду вбачається, що у зв`язку з відпусткою та неможливістю замінити його іншим прокурором, просить призначений на 05.08.2024 року розгляд провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19.07.2024 року провести у відповідності до ст. 406 КПК України за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно продовжив щодо нього строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, має також враховувати наявність чи зміну обставин передбачених ст.178 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу. Окрім іншого, суд повинен врахувати і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Обставини на які посилається апелянт не спростовують висновків суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченому та не запобігатиме наведеним ризикам.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував як обставини справи, так і відомості що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , які не спростовують висновків суду.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу суд першої інстанції обґрунтовано врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , а саме, що вони відноситься до особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а також врахував особу обвинуваченого та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, які не зменшилися, а саме: можливість переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі на те, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для нього, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи із такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно вимог ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 цього Кодексу є особливо тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наявність застави в такому мінімальному розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Також колегія суддів звертає увагу, що визначений судом першої інстанції розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не є надмірним, він відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5