Справа № 486/1088/21
Провадження № 1-кп/486/18/2024
29 листопада 2024 року м.Південноукраїнськ
Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши питання про постановлення окремої ухвали у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
У провадженні судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
08.03.2023 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області клопотання прокурора, про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_2 та зупинення кримінального провадження до його розшуку, задоволено, судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого. Виконання даної ухвали доручено Відділенню поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, а контроль за виконанням даної ухвали покладено на керівника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .
Відповідно до листа Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області від 19.11.2024 року за №53/5-8542Вих-24 ухвала суду отримана 10.03.2023 року співробітниками СВ ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та з метою оголошення останнього у державний розшук до СКП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області не направлялася.
Як вбачається з вищезазначеного листа, судове рішення від 08.03.2023 року про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_2 та зупинення судового провадження, не виконувалось взагалі.
Вивчивши матеріали справи, суд вбачає за можливе ухвалити рішення, яке хоч і не пов`язане із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте постановлення цієї окремої ухвали має сприяти подальшому позитивному впливу та організації на ефективність здійснення повноважень як прокурором та органами поліції при виконанні судових рішень щодо невиконання ухвал суду про привід, необхідність надання своєчасно достатніх та належних доказів щодо причин їх невиконання.
У відповідності до ч. 1 ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 21 КПК України, ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
Відповідно до п.1 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані виконувати письмові доручення слідчого, вказівки прокурора та ухвали слідчого судді суду і запити повноважних державних органів, установ та організацій про проведення оперативно-розшукових заходів.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 9-1 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» ведення оперативно-розшукових справ здійснюється щодо невстановлених осіб, які готують вчинення кримінального правопорушення, а також осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання, - до їх встановлення або розшуку, але не більше строків давності притягнення до кримінальної відповідальності чи строків давності виконання обвинувального вироку.
Згідно п.7 ч.1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання або від виконання обов`язків, визначених законом для суб`єктів пробації, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом.
Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та Держави (ст. 1 Закону України «Про прокуратуру»).
Функції, які покладені на прокуратуру визначені ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, на прокуратуру покладаються такі функції: нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.
Отже, в порядку здійснення прокурорського нагляду за виконанням судового рішення від 08.03.2023 року щодо розшуку обвинуваченого ОСОБА_2 , прокурором не було вжито передбачених законом заходів, які він уповноважений вчинити своєчасно, що призвело до допущення бездіяльності.
Однією із засад кримінального провадження відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК є розумність строків, зміст якої розкривається у ст. 28 КПК України.
Так, ч. 1 та 2 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя ( в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції ), а судового провадження - суд.
Неухильне дотримання положень цієї статті, яка, з-поміж іншого, покладає на прокурора забезпечення проведення досудового розслідування у розумні строки, є необхідною передумовою виконання завдань кримінального провадження та дотримання основоположних прав людини на усіх його стадіях.
Також, дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.03.2023 року вбачається, що виконання про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_2 доручено ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, а контроль за виконання даної ухвали покладено на прокурора ОСОБА_3 .
Положенням ч. 1, 2 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних. осіб, суспільства, Держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року №5-рп/2013).
Конституційний Суд України наголошував, що забезпечення Державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129- 1, ч. 2 якої передбачено, що Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Аналіз ст. 3, 8, ч. 1, 2 ст. 55, ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому Держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок Держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати. здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Конституційний Суд України, розвиваючи свою юридичну позицію щодо визначення обов`язкового виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист, яка була сформульована з урахуванням. положень п. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» (Конвенція), бере до уваги практику застосування Європейським судом з прав людини положень вказаної статті Конвенції в аспекті розуміння позитивного обов`язку Держави щодо забезпечення виконання судового рішення.
З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене ст. 6 «Конвенції…» право на суд було б ілюзорним, якби правова система Держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення Державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; Держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі «Shmalko v. Ukraine» від 20.07.2004 року, § 84 рішення у справі «Fuklev v. Ukraine» від 07.06.2005 року, § 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006 року).
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Суддя вважає, що ретельному аналізу при цьому підлягають відповідні дії (бездіяльність) осіб, на яких було покладено як виконання так і контроль за виконанням рішень, а також їх безпосереднє виконання, чому має бути надана належна оцінка та усунуто недоліки, що сприяють порушенню діючого законодавства.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 3, ст.ст. 91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.
Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених ст. 91 КПК України, а також задля забезпечення кримінального провадження.
При цьому, суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 року у справі №686/9636/18 (провадження № 51-6276кмо19), де зазначено про те, що є можливим ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, зумовлені позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України.
На підставі викладеного, суддя вважає за необхідне повідомити начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 та керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 про дані недоліки для належної організації щодо виконання судових рішень в кримінальних провадженнях щодо розшуку осіб та здійснення контролю прокурорами.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 372 КПК України, суддя, -
Обставини, викладені в окремій ухвалі, довести до відома начальнику Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 та керівнику Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 для реагування в межах повноважень.
Про розгляд окремої ухвали повідомити Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом місяця з дня отримання копії даної ухвали.
Окрема ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1