У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Ганичі, Тячівського району Закарпатської області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні № 0000325, відомості про яке 21.06.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні № 0000325, відомості про яке 21.06.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління - начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі, будучи згідно ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 із подальшими змінами (чинними на час вчинення кримінального правопорушення) державним службовцем, який відповідно до ст.10 даного Закону зобов`язаний: додержуватись Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до його компетенції; недопущенні порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов`язків, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, являючись службовою особою, наділеною повноваженнями погоджувати проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок, діючи умисно, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номерам :08:001:0016 ОСОБА_8 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства при наступних обставинах: так, наказом Головного управління Держкомзему в Закарпатській області №11-К від 10.01.2011 року призначено на посаду заступника начальника Управління - начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі ОСОБА_4 .

Надалі, займаючи вище вказану посаду, 15.12.2011 ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в приміщенні Тячівської районної державної адміністрації за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, №30 та будучи, як представник Управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі, головою постійно-діючої комісії з питань пов`язаних з погодженням документації із землеустрою Тячівської РДА, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», будучи обізнаною про місце її розташування, а саме її розміщення в межах земель вказаного державного підприємства і щодо неї чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, з метою вчинення умисних тяжких злочинів проти власності та у сфері службової діяльності, в порушення ст. 141 Земельного кодексу України, власноручно підписала та засвідчила відтиском печатки «Управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі Закарпатської області» висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 , площею 0,3454 га на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги» Тячівського району, в яку було внесено недостовірні відомості про те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, хоча остання відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп».

Так, відповідно до Положення про міськрайонне управління Деркомзему в м. Тячів та Тячівському районі затвердженого Наказом Деркомзему 04.08.2010 №585 - Управління у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Деркомзему, головного управління Держкомзему в області, а також цим положенням. Зокрема підпунктами 4.13, 4.16, 4.18, 4.20, управління відповідно до покладених на нього повноважень забезпечує в межах компетенції регулювання земельних відносин, створення та ведення державного земельного кадастру та реєстрацію в його складі земельних ділянок і прав на них, бере участь у створенні інформаційної бази з питань реформування земельних відносин, землеустрою, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, оціночної діяльності й земельних торгів, уносить Республіканському комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, головному управлінню в області пропозиції щодо вдосконалення порядку ведення обліку та підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі, здійснює в межах своєї компетенції координацію місцевих органів виконавчої влади з питань землеустрою.

Згідно ст. 56 ЗК України «Про землеустрій» (в редакції на час вчинення правопорушення) - технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає: пояснювальну записку, технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб, матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності, кадастровий план земельної ділянки, перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

У відповідності до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами - проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Водночас, ст. 32 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року -державний фонд документації із землеустрою формується на основі збору, обробки, обліку матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою. Документація із землеустрою Державного фонду документації із землеустрою є державною власністю і не може передаватись у приватну власність. Доступ до матеріалів Державного фонду документації із землеустрою, що становлять державну таємницю, здійснюється відповідно до закону. Розробники документації із землеустрою зобов`язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Використання цих матеріалів дозволяється лише з дотриманням вимог законодавства про авторські права. Ст. 33 цього ж закону передбачено порядок користування документацією із землеустрою, а саме те що юридичні та фізичні особи мають право користуватися матеріалами Державного фонду документації із землеустрою з дотриманням вимог цього Закону, інших законів України і Положення про Державний фонд документації із землеустрою.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Усупереч вищенаведеному, маючи у розпорядженні місцевий фонд документації із землеустрою, який створюється, формується і ведеться районним (міським) відділом (управлінням) земельних ресурсів Держземагентства, який у відповідності до Положення про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженого Постановою КМУ від 17.11.2004 № 1553 (у редакції від 26.07.2006), формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів, отриманих у результаті проведення землеустрою незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами та маючи затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства ОСОБА_8 площею 0,3454 га, що розташована в урочищі «Руна» на території Лопухівської сільської ради Тячівського району не вжила заходів до відмови у погодженні таких проектів.

При цьому, достовірно знаючи про невідповідність їх положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою через відсутність всіх необхідних документів, а саме: довідки про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (згідно форми 6-ЗЕМ) щодо земельної ділянки з кадастровим номером №:08:001:0016 площею 0,3454 виданої Управлінням Держкомзему у Тячівському районі 28.02.2012 за реєстраційним номером 564.

В результаті чого, 13.02.2012 розпорядженням №78, виданим головою Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_9 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок», з урахуванням позитивного висновку територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а саме Управління Держкомзему у Тячівському районі Закарпатської області у вигляді: висновку «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» у власність ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , з кадастровим номером №:08:001:0016 площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги», який скріплений підписом ОСОБА_4 та відтиском печатки Управління, та які є невід`ємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вказаний проект відведення земельної ділянки з кадастровим номерам :08:001:0016 затверджено та передано у приватну власність ОСОБА_8 , що призвело до вибуття з державної власності земельної ділянки, площею 0,3454 га, розташованої в урочищі «Руна» на території Лопухівської сільської ради Тячівського району вартістю 293 356, 60 грн, що заподіяло інтересам держави тяжкі наслідки.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використання службовою особою влади, всупереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

Крім цього, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді заступника начальника Управління - начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі, будучи згідно ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 із подальшими змінами (чинними на час вчинення кримінального правопорушення) державним службовцем, який відповідно до ст.10 даного Закону зобов`язаний: додержуватись Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до його компетенції; недопущенні порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов`язків, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, являючись службовою особою, наділеною повноваженнями погоджувати проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок, діючи умисно, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номерам :08:001:0016 у власність ОСОБА_8 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства при наступних обставинах: так, наказом Головного управління Держкомзему в Закарпатській області №11-К від 10.01.2011 року призначено на посаду заступника начальника Управління - начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі ОСОБА_4 . Надалі, займаючи вище вказану посаду, 15.12.2011 ОСОБА_4 , невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в приміщенні Тячівської районної державної адміністрації за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, №30 та будучи, як представник Управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі, головою постійно-діючої комісії з питань пов`язаних з погодженням документації із землеустрою Тячівської РДА, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», будучи обізнаною про місце її розташування, а саме її розміщення в межах земель вказаного державного підприємства і щодо неї чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, діючи умисно, в порушення ст. 141 Земельного кодексу України, власноручно підписала та засвідчила відтиском печатки «Управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі Закарпатської області» висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 , площею 0,3454 га на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги» Тячівського району, в яку було внесено недостовірні відомості про те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, хоча остання відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп».

Так, відповідно до Положення про міськрайонне управління Деркомзему в м. Тячів та Тячівському районі затвердженого Наказом Деркомзему 04.08.2010 №585 - Управління у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Деркомзему, головного управління Держкомзему в області, а також цим положенням. Зокрема підпунктами 4.13, 4.16, 4.18, 4.20, управління відповідно до покладених на нього повноважень забезпечує в межах компетенції регулювання земельних відносин, створення та ведення державного земельного кадастру та реєстрацію в його складі земельних ділянок і прав на них, бере участь у створенні інформаційної бази з питань реформування земельних відносин, землеустрою, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, оціночної діяльності й земельних торгів, уносить Республіканському комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, головному управлінню в області пропозиції щодо вдосконалення порядку ведення обліку та підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі, здійснює в межах своєї компетенції координацію місцевих органів виконавчої влади з питань землеустрою.

Згідно ст. 56 ЗК України «Про землеустрій» (в редакції на час вчинення правопорушення) - технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає: пояснювальну записку, технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб, матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності, кадастровий план земельної ділянки, перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

У відповідності до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами - проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Водночас, ст. 32 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року -державний фонд документації із землеустрою формується на основі збору, обробки, обліку матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою. Документація із землеустрою Державного фонду документації із землеустрою є державною власністю і не може передаватись у приватну власність. Доступ до матеріалів Державного фонду документації із землеустрою, що становлять державну таємницю, здійснюється відповідно до закону. Розробники документації із землеустрою зобов`язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Використання цих матеріалів дозволяється лише з дотриманням вимог законодавства про авторські права. Ст. 33 цього ж закону передбачено порядок користування документацією із землеустрою, а саме те що юридичні та фізичні особи мають право користуватися матеріалами Державного фонду документації із землеустрою з дотриманням вимог цього Закону, інших законів України і Положення про Державний фонд документації із землеустрою.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Усупереч вищенаведеному, маючи у розпорядженні місцевий фонд документації із землеустрою, який створюється, формується і ведеться районним (міським) відділом (управлінням) земельних ресурсів Держземагентства, який у відповідності до Положення про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженого Постановою КМУ від 17.11.2004 № 1553 (у редакції від 26.07.2006), формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів, отриманих у результаті проведення землеустрою незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами та маючи затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства ОСОБА_10 площею 0,3454 га, що розташована в урочищі «Руна» на території Лопухівської сільської ради Тячівського району не вжила заходів до відмови у погодженні таких проектів, з огляду на невідповідність їх положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою.

В результаті чого, 13.02.2012 розпорядженням №78 виданим головою Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_9 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок», з урахуванням позитивного висновку територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а саме Управління Держкомзему у Тячівському районі Закарпатської області у вигляді: Висновку «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» у власність ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , з кадастровим номером №:08:001:0016 площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги», який скріплений підписом ОСОБА_4 та відтисокм печатки Управління, та які є невід`ємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вказаний проект відведення земельної ділянки з кадастровими номерами :08:001:0016 затверджено та передано у приватну власність ОСОБА_8 , що призвело до вибуття з державної власності земельної ділянки, площею 0,3454 га, розташованої в урочищі «Руна» на території Лопухівської сільської ради Тячівського району вартістю 293 356, 60 грн.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В сукупності ОСОБА_4 вчинила злочини, передбачені ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

02.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема вилученою документацією, а саме матеріалами технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером :08:001:0016, висновком земельно-технічної експертизи, висновком оціночно-земельної експертизи, висновком почеркознавчої експертизи.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 , може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема це підтверджується тим, що ОСОБА_4 має два діючих паспорта для виїзду за кордон, а також тим, що вона вчинила злочини, за які їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема це підтверджується тим, що ОСОБА_4 в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих серед працівників Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. У кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані як свідки Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, а тому сторона обвинувачення, враховуючи службове становище відповідно до займаної посади підозрюваної не виключає можливості вчинення нею безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності спроб незаконного впливу на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: перешкоджати шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій, що в подальшому може позбавити орган досудового розслідування можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення досудового розслідування у розумні строки, у зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників.

На підставі наведеного слідчий просить застосувати запобіжний захід щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ганичі, Тячівського району, Закарпатської області, українку, громадянки України, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування до 02.10.2024.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу підтримав та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив відмовити в задоволенні такого. Повідомив, що розслідування здійснюється з 2011 року, тому ризики відсутні, всі дії із розслідування завершені, у іншому кримінальному провадженні стосовно підзахисної обиралось особисте зобов`язання, яке в подальшому не продовжувалось, провадження перебуває у суді, така має постійне місце проживання, роботи, все життя працює у державних органах, характеризується позитивно.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваної, її захисника дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000325, сформованим станом на 12.08.2024 року, підтверджено, що органом досудового розслідування - Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

02.08.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 ч. 2 ст. 364 КК України, тобто у зловживанні службовим становищем, а саме умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави, що спричинило тяжкі наслідки, та службовому підробленні, тобто внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, враховуючи ризик переховуватися від органів досудового слідства та суду, відсутність підтвердження інших ризиків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

А відтак слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи тимчасову непрацездатність слідчого судді ОСОБА_1 з 14.08.2024 року по 20.08.2024 року, включно, повний текст ухвали складено та проголошено 21.08.2024 року, тобто невідкладно, не пізніше першого робочого дня після закінчення тимчасової непрацездатності.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодового домашнього арешту.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Виконання зазначених обов`язків покласти на підозрювану ОСОБА_4 до 20 вересня 2024 року, включно.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною 5,6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Підозрювану ОСОБА_4 письмово під розпис повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Враховуючи тимчасову непрацездатність слідчого судді ОСОБА_1 з 14.08.2024 року по 20.08.2024 року, включно, повний текст ухвали складено та проголошено 21.08.2024 року, тобто невідкладно, не пізніше першого робочого дня після закінчення тимчасової непрацездатності.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1