ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0003762 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туркменістан, туркмена, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не офіційно працюючого, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003762.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2024 року у клопотанні старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 відмовлено, застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 04 січня 2025 року включно.

Заборонено цілодобово залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, окрім часу оголошення повітряної тривоги на території Волинської області, з метою переміщення в укриття.

В поданій апеляційній сказі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що підозрюваний раніше ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, одружений, на його утриманні перебуває син, має постійне місце реєстрації та разом із сім`єю винаймає будинок, на утриманні перебуває мама, яка є особою з інвалідністю І-А групи та старший брат, який є особою з інвалідністю ІІ групи, а ОСОБА_8 є єдиним годувальником усієї сім`ї. Вказує на те, що ОСОБА_8 надає свідчення, нічого не приховує від органу досудового слідства, що прямо свідчить про співпрацю із слідством, щиро розкаюється і має бажання якнайшвидше розібратися в даній неприємній ситуації. Просить ухвалу слідчого судді змінити в частині обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу і просили змінити ухвалу слідчого судді та застосувати щодо ОСОБА_8 домашній арешт в нічний період доби, міркування прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали клопотання за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

В силу статей 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею були дотримані.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України;

Як убачається з матеріалів провадження, 03 листопада 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити ухвалу з цілодобового домашнього арешту та встановити заборону підозрюваному залишати місце проживання в нічний час доби, однак такі вимоги на увагу не заслуговують, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Так, оскаржуваною ухвалою слідчого судді заборонено підозрюваному ОСОБА_8 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово залишати місце свого постійного проживання, за виключенням оголошення повітряної тривоги на території Волинської області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Як вбачається з матеріалів клопотання, підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше не судимий, одружений, не офіційно працює.

При судовому розгляді клопотання слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя зазначив, що підозрюваний постійно проживає на території Луцького району Волинської області, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, в ході досудового розслідування дав визнавальні показання, з приводу інкримінованих йому протиправних дій, крім того, старшим слідчим та прокурором як в клопотанні, так і в судовому засіданні не підтверджені документально ризики, що передбачені ст.177 КПК України, а також будь-яка інша негативна процесуальна поведінка підозрюваного також органом досудового розслідування не зазначена, а підозра у вчиненні тяжкого злочину не є безпосередньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, враховуючи при цьому наведені вище обставини, запобіжний захід саме у виді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати ОСОБА_8 місце свого проживання, крім зазначених в ухвалі винятків, зможе належним чином забезпечити необхідні процесуальні обов`язки підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі доводи, не знайшли свого підтвердження.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: