490/5467/24 18.07.2024
н/п 1-в/490/112/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5467/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення застосування покарання за наявності кількох вироків відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Трихати Миколаївського району Миколаївської області, є громадянином України, має середню освіту, неодружений, офіційно не працює, раніше судимий: 12.10.2021 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.03.2023 року за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до штрафу в сумі 8500 гривень;

вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

27.06.2024 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло подання Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 ..

В обґрунтування поданого подання зазначено, що з 20.04.2023 року на обліку Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях перебуває громадянин ОСОБА_3 , як засуджений 02.03.2023 року вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 /вісім тисяч п`ятсот/ гривень. Згідно довідки державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор", громадянин ОСОБА_3 утримується в установі на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.01.2024 року по теперішній час. 15.02.2024 року до уповноваженого органу з питань пробації надійшов вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року, згідно якого громадянина ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.10.2021 року і остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років. У вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року не зазначено про порядок виконання вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.03.2023 року, а тому на підставі п.4 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України просять винести рішення порядок виконання вказаних вироків відносно ОСОБА_3 ..

Прокурор в судове засідання не з`явився, 18.07.2024 року на електронну пошту суду надійшла заява прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 , відповідно до якої останній вважав, що вироки Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.03.2023 року та 05.10.2023 року слід виконувати кожен самостійно, проти розгляду вказаного подання без його участі не заперечував.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином, однак відповідно до ч.5 ст.539 КПК України його неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду подання.

Засуджений ОСОБА_3 про розгляд вказаного подання повідомлявся належним чином, участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції не приймав у зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор".

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.539 та п.11 ст.537 КПК України, орган, який виконує вирок, вправі звернутись до суду за місцем виконання вироку для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Зі змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст.71 КК України (п.25 ППВСУ від 24.10.2003 р. № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання").

Як вбачається з матеріалів, доданих до подання, вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.03.2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та на підставі ч.1 ст.70 КК України йому призначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає вісім тисяч п`ятсот гривень. Вирок суду набрав законної сили 04.04.2023 року та приведений до виконання.

Також, вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року затверджено угоду про визнання винуватості, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.10.2021 року і остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років. Вирок суду набрав законної сили 07.11.2023 року та приведений до виконання.

Як встановлено судом, при постановленні вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року було враховано вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.10.2021 року, за яким ОСОБА_3 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено з іспитовим строком на 1 рік, та не було враховано вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.03.2023 року.

У відповідності до п.11, п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п.11 ч.1 ст.537 КПК України, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п.10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 року "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків", з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України, у випадках: а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.43 КК України 1960 р. (на сьогодні ст.71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, визначаючи порядок застосування покарання засудженому, стосовно якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд зобов`язаний керуватися ст.71 КК України та призначити за правилами цієї статті покарання шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а остаточне покарання повинно бути більшим, ніж призначене за кожним з вироків окремо.

З урахуванням викладеного, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, у задоволенні такого подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1