Справа № 453/383/24
№ провадження 1-кп/453/134/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, має на утриманні малолітню дочку, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , 10 січня 2024 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, перебував поблизу не житлового гаражного приміщення, розташованого поАДРЕСА_2 , куди приїхав на автомобілі марки «Ford focus» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні та на праві власності належить його батьку ОСОБА_5 . В цей час у нього виник умисел, спрямований на викрадення дизельного палива, належного ОСОБА_6 , розміщеному в нежитловому приміщенні №132, яке належить ОСОБА_7 , розташованому за вищевказаною адресою. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, того ж дня, приблизно о 02 годині 30 хвилин, під час дії воєнного стану в Україні, розуміючи протиправність своїх дій та їх суспільно небезпечних наслідків, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, діючи поза волею власника майна, таємно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму скоби навісного замка, проникнув у середину приміщення, звідки викрав дизельне пальне в загальній кількості 100 літрів, яке знаходилося в чотирьох каністрах ємностями дві по 20 літрів та дві по 30 літрів, загальною вартістю 4 930 гривень. Після цього він викрадене помістив до багажного відділення автомобіля марки «Ford focus», д.н.з. НОМЕР_1 , та відправився до місця свого проживання, майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4 930 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 10 січня 2024 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, перебував поблизу не житлового гаражного приміщення, розташованого поАДРЕСА_2 , куди приїхав на автомобілі марки «Ford focus» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні та на праві власності належить його батьку ОСОБА_5 . В цей час у нього виник умисел, спрямований на викрадення дизельного палива, належного ОСОБА_6 , розміщеному в нежитловому приміщенні №132, яке належить ОСОБА_7 , розташованому за вищевказаною адресою. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, того ж дня, приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаючи що діє воєнний стан в Україні, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму скоби навісного замка, проникнув у середину приміщення, звідки викрав дизельне пальне в загальній кількості 100 літрів, яке знаходилося в чотирьох каністрах. Після цього він викрадене помістив до багажного відділення автомобіля та відправився до місця свого проживання, майном розпорядився на власний розсуд. Просить суворо не карати, щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву(вх.№ЕП-980 від 17 червня 2024 року), в якій просить справу слухати у його відсутності, притензій до обвинуваченого немає, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, взявши до уваги думку потерпілого з приводу призначення покарання, думку прокурора з приводу призначення покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих обставин та речових доказів, висновок органу пробації, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану - вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, на ОСОБА_8 обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, згідно висновку органу пробації має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, раніше не судимий, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачений має на утриманні малолітню дочку та відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк із застосуванням ст.ст. 75 та 76 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням на певний строк із покладенням певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази:

- каністру чорного кольору, ємністю 30 літрів, каністру коричневого кольору, ємністю 30 літрів, каністру синього кольору, ємністю 20 літрів та каністру чорного кольору, ємністю 20 літрів, які заповнені дизельним пальним, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області повернути потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- відеозапис з камер відео спостереження, що у с. Урич, Стрийського району Львівської області, який міститься на CD-R диску, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя ОСОБА_1