справа № 489/7017/24
провадження №1-кп/489/942/24
УХВАЛА

про застосування

примусових заходів виховного характеру

30 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000665 від 09.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янське, Дніпропетровської області, громадянина України, учня 9-Б класу Комунального закладу «Ліцей № 18» Кам`янської міської ради, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в присутності:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітнього ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

педагога ОСОБА_7 ,

встановив:

09.05.2024, близько 01:51 години, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, вирішив здійснити завідомо неправдиве повідомлення про замінювання закладу освіти.

Так, 09.05.2024, близько 01:51 годині, ОСОБА_3 , скориставшись мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 9C NFC» серійний номер (Imel 1: НОМЕР_1 , Imel 2: НОМЕР_2 ) із сім-карткою оператора мобільного звязку «ВФ Україна» (номер мобільного телефона « НОМЕР_3 »), використовуючи електронну пошту «Gmail» з нік-неймом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », надіслав смс-повідомлення на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_3 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » завідомо неправдиву інформацію про замінування вищевказаного закладу освіти, що в подальшому призвело до дезорганізації функціонування вищевказаної установи та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Дії ОСОБА_3 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, об`єктом якого став заклад освіти.

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, у скоєному щиро кається, до своїх дій ставиться негативно. Проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник та законний представник неповнолітнього просили клопотання прокурора задовольнити.

Заслухавши пояснення неповнолітнього, його законного представника, захисника, педагога, враховуючи думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років. У той же час ч. 2 ст. 22 КК України встановлює вичерпний перелік кримінальних правопорушень за вчинення яких кримінальна відповідальність настає у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 2 ст. 259 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано до неповнолітнього такий примусовий захід виховного характеру, зокрема, як застереження.

Суд зазначає, що застереження пролягає в осуді поведінки неповнолітнього судом, попередженні про неприпустимість порушення закону в подальшому з одночасним роз`ясненням наслідків повторного вчинення злочину, а також ухилення від застосування до особи інших примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_3 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання виду примусового заходу суд приймає до уваги щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому діянні, повне відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, пов`язаної з викликом відповідних служб на місце події та перевіркою ними повідомлення про замінування учбового закладу.

Разом з тим, вивченням особи неповнолітнього ОСОБА_3 встановлено, що він проживає з матір`ю та батьком, які беруть активну участь у навчанні та вихованні сина, та з малолітньою сестрою. Крім того, з характеристики, виданої директором Комунального закладу «Ліцей № 18» Кам`янської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 навчається у ліцеї з першого класу. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається не в повну міру своїх сил, а тому потребує систематичного контролю. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Веселий, доброзичливий, товариський, самостійний, не піддається чужому впливу. Правила поведінки виконує сумлінно. Користується повагою серед викладачів. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, ні з ким не конфліктує.

Враховуючи характер та тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особу неповнолітнього, його вік, обставини справи та дані, що характеризують останнього, який вчинив суспільно-небезпечні діяння вперше, позитивно характеризується за місцем навчання, щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій, на час слідства проявив бездоганну поведінку, став на шлях виправлення, має хороші стосунки з матір`ю та батьком, яких вважає авторитетом для себе, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, що передбачено п.1 ч. 2 ст.105 КК України, шляхом роз`яснення неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Кам`янське, Дніпропетровської області, громадянина України, учня 9-Б класу Комунального закладу «Ліцей № 18» Кам`янської міської ради, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від20.06.2024 на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ноутбук марки «Toshiba» чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Речові докази:

-мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9C NFC» серійний номер (Imel 1: НОМЕР_1 , Imel 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як знаряддя злочину - конфіскувати.

-ноутбук марки «Toshiba» чорного кольору, який належить ОСОБА_8 повернути володільцю.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1