№ 207/2723/23
№ 1-кп/207/111/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000112 за обвинуваченням

ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурором Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без можливості обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відносно обвинуваченої ОСОБА_7 з можливістю обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для останньої, оскільки згідно ст. 177 КПК України прокурор вважає, що лише даний запобіжний захід дозволить уникнути ризиків протиправного впливу обвинувачених на свідків, скоєння ними інших правопорушень, ухилення від суду, з урахуванням того, що ступінь ризиків не знизилась. Вважає необхідним вирішити питання стосовно продовження дії запобіжного заходу у даному засіданні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просив обрати домашній арешт відносно обох обвинувачених, у разі продовження строку тримання під вартою встановити мінімальний розмір застави ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з урахуванням матеріального стану обвинувачених; вважає, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суттєво знизилась за час судового розгляду, їх існування на його думку не доведено прокурором у суді, за тривалий час судовий розгляд не довів обгрунтованість підозри, судом застосовано неоднаковий підхід до обвинувачених, оскільки відносно одних встановлено заставу, з покладенням певних обов`язків, відносно інших не встановлено.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підтримали позицію захисника, просили встановити мінімальну заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 не вважав можливим розглядати клопотання прокурора, так як прокурор не довів направлення клопотання обвинуваченому, який перебуває в умовах слідчого ізолятору та бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, захисником же клопотання отримано лише перед засіданням, що порушує норми КПК, також не доведено ризики згідно ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав свого адвоката, просив встановити цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_10 окремих заяв з приводу клопотання прокурора не мала.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 окремих заяв з приводу клопотання прокурора не мав.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисників, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України не відпали, тому відсутні на даний час підстави для застосування більш м`якого, ніж діючий на даний час, запобіжного заходу.

Так злочин, інкримінований обвинуваченим, відноситься до особливо тяжких, обвинувачені на час затримання не працювали і не мали легального джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, відсутні дані стосовно наявності малолітніх дітей та/або інших осіб на утриманні, стосовно неможливості тримання під вартою за станом здоров`я, у справі лише розпочато судовий розгляд, однак не допитані учасники процесу, в тому числі обвинувачені, не досліджені докази.

Виходячи з викладеного, є підстави вважати реальним та обгрунтованим існування ризиків того, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не працюють, не мають іншого легального джерела доходу, перебуваючи на волі в умовах домашнього арешту під час дії воєнного стану, можуть вчинити новий злочин, ухилятись від явки до суду, у протиправний спосіб вплинути на учасників процесу (свідків).

З урахуванням того, що кримінальне провадження перебуває у суді на стадії, коли розпочато судовий розгляд, однак не досліджені докази, суд вважає, що ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків відносно обвинувачених не змінилась з часу вирішення питання про обрання запобіжного заходу і вказану обставину не спростовано стороною захисту у суді, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до постановлення вироку суду, але не більш ніж на 60 діб.

При цьому, враховуючи тривалі строки перебування під вартою обвинувачених, ту обставину, що стороною обвинувачення не забезпечено допит свідків у суді за час судового розгляду, суд вважає можливим та достатнім встановити відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 розмір застави, який відповідає тяжкості інкримінованого злочину та особі обвинувачених, з урахуванням терміну їх перебування під вартою, матеріального стану обвинувачених.

Відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Запобіжний захід у вигляді застави має відповідати тяжкості злочину та запобігати ризикам встановленим ст. 177 КПК України.

Таким чином суд вважає необхідним клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково, продовживши відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не більш ніж на 60 діб, встановивши можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є достатнім для запобігання ризикам встановленим ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сроком на 60 діб відносно обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід тримання під вартою відносно обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» до ухвалення вироку по справі, але не більше ніж до 30 серпня 2024 року, включно.

Встановити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

Встановити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

Встановити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами, визначеними слідчим або прокурором з приводу обставин вчинення інкримінованого їм злочину;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , що у разі невиконання ними покладених на них цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1