Єдиний унікальний номер судової справи 201/6311/24
Номер провадження 1-кп/201/801/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2023 року м. Дніпро

вул. Гусенко, 13

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 квітня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 квітня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На стадії підготовчого провадження прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_3 посилався на те, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

12 квітня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за адресою:

АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 був затриманий та в той же день йому повідомлено про підозру.

13 квітня 2024 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «ДУВП №4» строком на 60 днів до 11 червня 2024 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 282, ОСОБА_6 в даний час виявляє психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу. Зазначений психічний розлад виражений настільки значно, що позбавляє іспитованого в даний час можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Зазначений психічний розлад не дозволяє в даний час визначити психічний стан іспитованого в період часу, що відноситься до діяння, що інкримінується йому, і вирішити експертні питання. Потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги до виходу із зазначеного хворобливого стану з подальшим поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.

28 травня 2024 року винесено постанову про зміну порядку досудового розслідування у кримінальному проваджені та продовжено досудове розслідування згідно правил глави 39 КПК України.

29 травня 2024 залучено слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська відмовлено в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

За результатами здійснення досудового розслідування 30 травня 2024 до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська скеровано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Посилаючись на той факт, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані, який неможливо встановити наразі, однак захворів на психічну хворобу у формі гострого поліморфного психотичного розладу до постановлення вироку, прокурор просив змінити запобіжний захід з триманні під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_6 до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексенко, буд. 84.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним письмове клопотання та просив його задовольнити. На підтвердження обставин, викладених в клопотанні, надав належним чином завірені копії ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2024 року, ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2024 року, копію висновку судово-психіатричної експертизи № 282 від 14 травня 2024 року.

У судовому засіданні захисник особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 .

У судовому засіданні законний представник особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 .

У судовому засіданні особа відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 . Зазначив, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував і не перебуває.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та підозрюваних в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питань, що стосуються запобіжного заходу, підлягають оцінці в сукупності всі обставини, зокрема, ризики передбачені ст. 177 КПК України, а також інші обставини, визначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною 1 статті 508 КПК України передбачені запобіжні заходи, які можуть бути застосовані до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, зокрема, передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом або поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України, здійснюється з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби та згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Законодавець визначив, що застосування передбачених ст. 508 КПК України запобіжних заходів можливо лише за умови здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, частина 1 ст. 503 КПК України встановлює, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 503 КПК України, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Отже, з сукупного аналізу наведених вище норм кримінального процесуального закону, слідує, що законодавцем визначено лише дві правові підстави, за наявності яких слідчий, дізнавач, прокурор мають винести постанову про зміну порядку досудового розслідування за правилами Глави 39 КПК України, зокрема,

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Встановлення обставин, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними відноситься до компетенції судово-психіатричних експертів або комісії експертів.

Під час розгляду клопотання прокурором наданий висновок судово-психіатричної (амбулаторної) експертизи № 282 від 14 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_6 в даний час виявляє психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу. Зазначений психічний розлад виражений настільки значно, що позбавляє іспитованого в даний час можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Зазначений психічний розлад не дозволяє в даний час визначити психічний стан іспитованого в період часу, що відноситься до діяння, що інкримінується йому, і вирішити експертні питання. Потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги до виходу із зазначеного хворобливого стану з подальшим поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.

Як слідує, з наданого прокурором висновку судово-психіатричної (амбулаторної) експертизи № 282 від 14 травня 2024 року, експертами не встановлений стан неосудності ОСОБА_6 під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, як і невстановлений стан його осудності під час кримінального правопорушення.

Отже, за наявності саме такого висновку судово-психіатричного експерта, проведеного в амбулаторних умовах, в органу досудового розслідування були відсутні правові підстави для винесення постанови про зміну порядку досудового розслідування та його продовження відповідно до Главі 39 КП України.

У даному випадку, за наявності такого неоднозначного висновку судово-психіатричної (амбулаторної) експертизи, яким не встановлено в якому стані (неосудності, обмеженої осудності або осудності) перебував ОСОБА_6 в момент інкримінованого діяння, зважаючи на те, що ОСОБА_6 не перебував і не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не виявляв наявність у нього будь-яких психічних розладів або захворювань, слідчий був зобов`язаний вирішити питання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи з поміщенням особи до відповідного медичного закладу, адже, вочевидь, проведення саме амбулаторної судово-психіатричної експертизи, є недостатнім.

Тим більше, амбулаторна судово-психіатрична експертиза це одноразове, рідше повторне обстеження особи комісією лікарів-психіатрів в умовах відповідно створеної в системі охорони здоров`я на постійній основі спеціальної СПЕК, яке проводиться в амбулаторних умовах при психіатричних диспансерах, психіатричних відділеннях або у відповідних приміщеннях слідчих ізоляторів.

Амбулаторну експертизу проводять для визначення дієздатності особи при розгляді цивільних справ, а також більшості свідків і потерпілих. При розгляді кримінальних справ експертні висновки можуть бути сформульовані, здебільшого, у зрозумілих випадках, коли досліджувані раніше знаходилися під наглядом психіатричних лікувальних установ або в результаті обстеження осіб, котрі вчинили протиправні дії в стані звичайного алкогольного сп`яніння, під час короткочасних розладів психічної діяльності, коли матеріали кримінальної справи містять достатньо даних про стан особи в момент скоєння правопорушення.

Основною перевагою амбулаторної експертизи є її короткочасність, а головним недоліком неможливість у всіх випадках вирішити питання про характер і тяжкість психічних розладів та їх прогноз, для чого безумовно потрібна стаціонарна експертиза.

Тож зважаючи на такий неоднозначний висновок судово-психіатричної (амбулаторної) експертизи, яким, по суті, не встановлений стан ОСОБА_6 (неосудності, обмеженої осудності або осудності) під час інкримінованого діяння, що вказує на необхідність тривалого спостереження та дослідження останнього, слідчий був зобов`язаний призначити стаціонарну судово-психіатричну експертизу з поміщенням ОСОБА_6 до відповідного медичного закладу для вирішення експертних питань щодо характеру і тяжкості психічного розладу відповідно до вимог ч. 2 ст. 509 КПК України.

І тільки за результатами проведення стаціонарної судово-медичної експертизи та встановлення відповідного стану ОСОБА_6 (неосудності, обмеженої осудності або осудності) під час інкримінованого діяння, слідчий мав приймати відповідне процесуальне рішення і, за наявності передбачених ч. 1 ст. 503 КПК України підстав, виносити постанову про зміну порядку досудового розслідування.

Натомість, слідчий незважаючи на наведені обставини, за відсутності правових підстав на зміну порядку досудового розслідування, завершив досудове розслідування та склав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, що погоджене прокурором, яке є необґрунтованим, безпідставним та передчасним.

Окремо, суд зауважує щодо змісту клопотання та його вмотивованості, яке має відповідати вимогам ст. 184 КПК України, адже, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 508 КПК України, застосування передбачених ст. 508 КПК України запобіжних заходів здійснюється із загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, подане прокурором клопотання не містить відповідного обґрунтування та вмотивування викладених у ньому обставин, зокрема, необхідності зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та застосування запобіжного заходу, передбаченого саме п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, а також обставин, які вказують на небезпечність поведінки ОСОБА_6 .

Крім того, взагалі відсутнє посилання на виклад обставин, що підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого суспільно-небезпечного діяння та матеріали, що підтверджують ці обставини, а також на наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування або зміни запобіжного заходу відносно особи, яка підозрюється, обвинувачується чи якій інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння передбаченого особливою частиною КК України.

Натомість, сторона обвинувачення обмежилася лише викладом обставин суспільно-небезпечного діяння, що інкримінується ОСОБА_6 та правової кваліфікації його дій, вказавши, що дії останнього є умисними, що, у даному випадку, є неприпустимім, та посиланням на хронологію процесуальних дій та рішень, проведених і прийнятих під час досудового розслідування.

Отже, зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки стан в якому перебував ОСОБА_6 в момент інкримінованого діяння експертами на даний час не встановлений, а тому вирішення цього питання є передчасним.

Тим більше, слідчий за погодженням із прокурором вже звертався до слідчого судді із аналогічним клопотанням, в задоволенні якого було відмовлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 2, 132, 177, 178, 184, 194, 314, 315, 369-372, 503, 508, КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 квітня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 15 годині 00 хвилин 07 червня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1