ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/214/24 Справа № 220/407/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

09.10.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Великоновоселківського районного суду Донецької області від 08.02.2023р., яким обвинувачену

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженку с.м.т. Велика Новосілка Донецької області, зареєстрована в АДРЕСА_1

визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведенням, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення

за участю прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

обвинуваченої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинувачену визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведенням, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Вирок суду першої інстанції оскаржено прокурором, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 409, 410, 411, 412, 413 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність;

- вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, та не вмотивував своє рішення, чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші, судом першої інстанції у порушення вимог ст. 94 КПК України не надано доказам сторони обвинувачення, чим допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону;

- вважає, що судовий розгляд у порушення вимог ст. 22 КПК України проведено необ`єктивно, упереджено, однобічно, з грубим порушенням правила змагальності сторін, не надано оцінку доказам сторони обвинувачення, зокрема протоколам НСРД та додаткам до них, де зафіксовано протиправні дії, та частині показань свідків, які наведено у тексті апеляційної скарги;

- прохає оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким обвинувачену ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на два роки, з конфіскацією усього належного майна, крім житла.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала доводи поданої апеляційної скарги, прохала її задовольнити, позиції обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прохали вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинувачену визнано невинуватою та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку з недоведенням, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачувалася у тому, що відповідно до наказу начальника Управління Великоновосілківського об`єднаного управління ПФУ Донецької області №3-ОС від 31.05.2018р. обвинувачену було призначено на посаду начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 2 Великоновосілківського об`єднаного управління ГІФУ Донецької області, яке входить до структури ПФУ, як центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до положення про відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №2 Великоновосілківського об`єднаного у правління ПФУ Донецької області відділ здійснює нарахування пенсійних виплат, виготовлення відомостей на виплату пенсій, їх перевірку, підписання та передачу їх виплатним об`єктам національного оператора поштового зв`язку установам банку, через які здійснюються пенсійні виплати (п. 2.2.2); відділ очолює начальник відділу, який є державним службовцем (п. 5.1); начальник відділу безпосередньо здійснює керівництво відділом, спрямовує його діяльність, організовує та забезпечує виконання функцій, покладених на відділ, відповідно до законодавства, внутрішнього службового розпорядку та Регламенту управління, визначає порядок роботи відділу, розподіляє роботу між працівниками, несе персональну відповідальність, звітує перед начальником управління про виконання покладених на відділ завдань, підписує документи, що подаються начальнику управління, його заступникам (п. 5.3).

Відповідно до посадової інструкції начальник відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій: здійснює контроль щодо виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат до законодавства, формує та веде пенсійні справи, забезпечує їх облік та зберігання; здійснює контроль за формуванням потреби у коштах на виплату пенсій, оплату послуг по виплаті й доставці пенсій; здійснює контроль нарахування пенсійних виплат, виготовлення відомостей на виплату пенсій, їх перевірку, підписання та перечу їх виплатним об`єктам національним оператором поштового зв`язку в установам банків, через які здійснюється виплата пенсій; здійснює контроль за своєчасною підготовкою бухгалтерської та статистичної звітності; здійснює контроль за погашенням заборгованості та відшкодування надмірно виплачених пенсійних виплат; забезпечує виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, обвинувачена постійно обіймає в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а отже, відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою та повинна керуватися у своїй діяльності вимогами діючих нормативно-правових актів.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади» обвинувачена в своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами ВРУ, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами КМУ, іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до положення про відділ з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій №2 Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, посадової інструкції начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплат обвинувачена була наділена повноваженнями здійснення контролю щодо виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат до законодавства, формує та веде пенсійні справи, забезпечує їх облік та зберігання, контроль нарахування пенсійних виплат, виготовлення відомостей на виплату пенсій, їх перевірку, підписання та передачу їх виплатним об`єктам національним оператором поштового зв`язку і установам банків, через які здійснюється виплата пенсій, в тому числі здійснення дій та прийняття рішень з питань виплати допомоги на поховання та недоотриманої пенсії, зокрема виплат недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_10 , який перебував на обліку в Великоновосілківському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області.

Так, обвинувачена, займаючи в Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області посаду начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій № 2, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, з листопада 2019р. була знайомою з громадянином ОСОБА_11 , який систематично здійснював діяльність з отримання пенсійних виплат інших громадян, а саме допомоги на поховання та недоотриманої пенсії за довіреністю. При цьому, ОСОБА_7 було достовірно відомо про існуюче попередження Головного управління ПФУ в Донецькій області про можливість надання ОСОБА_11 недостовірних документів для незаконного отримання таких виплат.

Так, ОСОБА_11 , будучи у дружніх стосунках із обвинуваченою та достовірно знаючи, що питання нарахування та виплат недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_10 знаходились в компетенції ОСОБА_7 як керівника відділу з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій № НОМЕР_1 , 15.01.2020р., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , використовуючи термінал мобільного зв`язку, здійснив дзвінок ОСОБА_7 , звернувшись до останньої з проханням посприяти у безперешкодному розгляді заяви про виплату недотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахуванні та виплати недоотриманої пенсії останнього, висловивши обвинуваченій пропозицію надання за це неправомірної вигоди. Крім того, 11.02.2020р. ОСОБА_11 шляхом надсилання текстового повідомлення через систему обміну повідомленнями «WhatsApp» на номер мобільного терміналу з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , повторно висловив їй пропозицію надання неправомірної вигоди за безперешкодний розгляд заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього.

В свою чергу, обвинувачена, свідомо ігноруючи той факт, що ОСОБА_11 не мав жодного відношення до померлого ОСОБА_10 , та достовірно знаючи про його причетність до незаконного отримання виплат інших громадян, вступила з ним у позаслужбові стосунки, перебуваючи за місцем свої роботи за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла висловлені ОСОБА_11 пропозиції надання їй неправомірної вигоди за безперешкодний розгляд заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього, розпочавши з 11.02.2020 р. вчинення з використанням наданого їй службового становища дії щодо безперешкодного розгляду заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього, одночасно інформуючи ОСОБА_11 шляхом надсилання повідомлень через систему обміну повідомленнями «WhatsApp» про розмір та дату виплат та запевнила останнього у позитивному вирішенні цього питання, а 12.02.2020р. надіслала ОСОБА_11 текстове повідомлення з номером своєї банківської карти № НОМЕР_3 з метою надання останнім їй неправомірної вигоди, чим обвинувачена прийняла пропозицію ОСОБА_11 надання неправомірної вигоди для себе за вчинення як службовою особою, що займає відповідальне становище, в інтересах ОСОБА_11 дії з використанням наданого їй службового становища.

13.02.2020 р. за раніше досягнутої домовленості ОСОБА_11 , знаходячись в м. Бахмуті Донецької області, через термінал самообслуговування, який розташований по АДРЕСА_3 , з банківської картки № НОМЕР_4 , відкритої на ім`я ОСОБА_12 , яка є бабусею співмешканки ОСОБА_11 - ОСОБА_13 , здійснив перерахування грошових коштів в сумі 1000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я обвинуваченій, надавши останній частину неправомірної вигоди в сумі 1000,00 грн. за безперешкодний розгляд заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього, отримавши 13.02.2020 р. вказану неправомірну вигоду, як власниця картки, перебуваючи за місцем своєї роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з 11.02.2020 р. по 10.03.2020 р. (11.02.2020 року о 20:14, 24.02.2020 р. о 21:29, 28.02.2020 р. о 15:02, 10.03.2020 р. о 09:30, 10.03.2020 р. о 10:47-11:06, 10.03.2020 р. о 15:06) від ОСОБА_11 через систему обміну повідомленнями «WhatsApp» з номеру НОМЕР_5 на адресу обвинуваченої на номер НОМЕР_2 продовжили надходити текстові повідомлення щодо з`ясування стану перерахунку та проведення виплат по пенсійній справі ОСОБА_10 та прохання безперешкодного оформлення усіх необхідних документів щодо таких виплат, які мали б отримуватись за довіреністю, виданою на ім`я ОСОБА_14 , яку ОСОБА_11 залучив до своєї незаконної діяльності.

10.03.2020 р. через систему обміну повідомленнями «WhatsApp» ОСОБА_11 з номера НОМЕР_5 надіслав текстове повідомлення ОСОБА_7 на номер НОМЕР_2 , в якому висловив обвинуваченій пропозицію надання неправомірної вигоди у сумі 10 000 грн. за безперешкодний розгляд заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього.

В свою чергу обвинувачена, перебуваючи за місцем свої роботи за адресою: АДРЕСА_1 , ігноруючи той факт, що ОСОБА_11 не мав жодного відношення до померлого ОСОБА_10 та достовірно знаючи про причетність його до незаконного отримання виплат інших громадян, вступила з ним у позаслужбові стосунки та прийняла висловлені ОСОБА_11 пропозиції надання їй неправомірної вигоди за безперешкодний розгляд заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього, розпочавши з 10.03.2020 р. вчинення з використанням наданого їй службового становища дії щодо безперешкодного розгляду заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього, систематично інформуючи ОСОБА_11 шляхом надсилання повідомлень через систему обміну повідомленнями «WhatsApp», про розмір і дату виплат, суму нарахованої недоотриманої пенсії, запевнила у позитивному вирішенні цього питання, надавала поради та консультації, повідомляючи іншу службову інформацію, а 12.03.2020 р. з номеру НОМЕР_2 надіслала ОСОБА_11 на номер НОМЕР_5 текстове повідомлення з номером своєї банківської карти № НОМЕР_3 з метою надання їй неправомірної вигоди, а 20.03.2020 р. з номеру НОМЕР_2 надіслала ОСОБА_11 на номер НОМЕР_5 текстове повідомлення з проханням повідомити про факт надання їй неправомірної вигоди, на що отримала від ОСОБА_11 , що грошові кошту будуть передані їй сьогодні, чим обвинувачена прийняла пропозицію ОСОБА_11 надання неправомірної вигоди для себе, за вчинення як службовою особою, що займає відповідальне становище, в інтересах ОСОБА_11 дії з використанням наданого їй службового становища.

20.03.2020 р. за раніше досягнутої домовленості ОСОБА_11 знаходячись в м. Бахмуті Донецької області, через термінал самообслуговування, який розташований по АДРЕСА_4 , з банківської картки № НОМЕР_4 , відкритої на ім`я ОСОБА_12 , яка є бабусею співмешканки ОСОБА_11 - ОСОБА_13 , здійснив перерахування грошових коштів в сумі 3000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я обвинуваченої, надавши частину неправомірної вигоди в сумі 3000,00грн. за безперешкодний розгляд заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_10 , нарахування та виплати недоотриманої пенсії останнього, отримавши 20.03.2020 р. вказану неправомірну вигоду, як власниця картки, перебуваючи за місцем своєї роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином органом досудового розслідування дії обвинуваченої кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України, тобто прийнятті пропозиції та одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження по суті, за своїм внутрішнім переконанням, після всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, оскільки на переконання суду, надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину суд вважав не переконливими та такими, що ґрунтуються на припущеннях і домислах, та вважав, що у кримінальному провадженні вбачаються підстави для ухвалення виправдувального вироку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора наголошує наступне.

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 124 Конституції України, статті 5, 7, 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Наведені законодавчі норми спрямовані на реалізацію гарантованого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Згідно з тлумаченням даної статті в практиці ЄСПЛ, це право включає в себе три елементи: право доступу до правосуддя, ряд вимог щодо організації та складу суду і процесуальні гарантії, що стосуються проведення судового розгляду.

Практична реалізація цих норм пов`язана, зокрема, з чітким регулюванням у кримінальному процесуальному законі питання визначення суду, який вправі розглядати конкретне кримінальне провадження, що виступає гарантією доступності правосуддя та забезпечує належне виконання передбачених у ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, серед яких застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 73 КПК України секретар судового засідання є учасником кримінального провадження, на якого покладаються організаційне забезпечення судового процесу та секретар:

1) здійснює судові виклики і повідомлення;

2) перевіряє наявність та з`ясовує причини відсутності осіб, яких було викликано до суду, і доповідає про це головуючому;

2-1) перевіряє, хто з учасників кримінального провадження, інших осіб, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження, бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів;

3) забезпечує контроль за повним фіксуванням судового засідання технічними засобами і проведенням судового засідання в режимі відеоконференції;

4) веде журнал судового засідання;

5) оформляє матеріали кримінального провадження в суді;

6) виконує інші доручення головуючого в судовому засіданні.

Він є працівником суду, якого не віднесено до кола учасників судового провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 74 КПК України у разі відсутності у судовому засіданні судового розпорядника секретар судового засідання виконує його функції.

Таким чином з урахуванням наведеного вище діючим КПК України встановлено, що секретар судового засідання, як учасник кримінального провадження зобов`язаний перебувати в залі судового засідання разом із складом суду при розгляді судового провадження, для здійснення своїх повноважень, передбачених ст. 73 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 336 КПК України, п. 7,8 ст. 11 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 318 КПК України судове засідання відбувається виключно в спеціально обладнаному для цього приміщенні суду - залі судових засідань.

Виходячи з наведених вище правих норм, можливість дистанційної участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції передбачена лише для учасників судового кримінального провадження, при цьому здійснення правосуддя дистанційно судом, законом заборонено, оскільки передбачено, що судове засідання проводиться виключно у залі судових засідань.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в порушення вказаних вище положень КПК України судом першої інстанції судовий розгляд проведений з іншого приміщення, яке не є залом судового засідання, без участі секретаря судового засідання, що підтверджується диском із фіксацією судового засідання, журналами судового засідання, у яких вказано, що головуючий суддя перебуває поза межами приміщення суду.

Колегія суддів зазначає, що проведення судового провадження у такому порядку суперечить положенням кримінального процесуального законодавства України та перешкодило учасникам судового провадження реалізувати свої права.

При цьому, неможливість суду з об`єктивних причин здійснювати правосуддя з дотриманням належної процедури не може бути підставою для скорочення чи прискорення встановленої процесуальним законом форми судочинства (ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану») або переміщення цього суду за власною ініціативою до іншого суду.

Слід наголосити, що Великоновоселківський районний суд Донецької області свою роботу в умовах військового стану не припиняв, підсудність справ цього суду не змінювалася.

Водночас, виходячи із системного аналізу норм кримінального процесуального законодавства, у кримінальній юрисдикції правосуддя не може здійснюватись поза приміщенням суду з огляду на дію принципу безпосередності. За вимогами кримінального процесуального закону суд здійснює правосуддя безпосередньо у залі судового засідання. І тільки у випадках, передбачених ч. 1 ст. 336 КПК, саме учасники кримінального провадження (крім секретаря судового засідання та судового розпорядника), котрі перебувають поза межами приміщення суду, який здійснює це судове провадження, можуть брати участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції.

Вказана позиція наведена в ухвалі Верховного суду від 03.01.2023 року справа № 220/529/22.

Разом з цим, відповідно до ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, судовий розгляд проведений дистанційно, в режимі відеоконференцз`язку поза межами приміщення суду, під час дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні, при цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що частина матеріалів кримінального провадження - ухвали суду, супровідні листи не підписані суддею (т. 2 а.с. 221, 225, 226, 234, 235, 240, 245, 246, 250) журнали судового засідання та довідки не підписані секретарем судового засідання (т. 2 а.с. 218, 219, 220, 224, 227, 228, 231-233, 236-238, 239, 244, 247, 248). Журнал судового засідання в день проголошення вироку 08.02.2023р. відсутній.

Наведені обставини є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно є підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведених вище підстав суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки встановлено, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що завадило суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Великоновоселківського районного суду Донецької області від 08.02.2023р., яким обвинувачену ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведенням, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Вирок Великоновоселківського районного суду Донецької області від 08.02.2023р., яким обвинувачену ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведенням, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення - скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді