Номер провадження: 11-сс/813/1683/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді залишено без розгляду та повернуто скаргу ОСОБА_5 , подану в порядку ст. 303-307 КПК України, на постанову про закриття кримінального провадження №0000077 від 25.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що скарга є неконкретизованою, оскільки незрозуміло, що саме є предметом поданої скарги, у скарзі не зазначено яку саме бездіяльність слідчого та прокурора оскаржує заявник.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд його скарги в місцевому суді, з огляду на те, що слідчим суддею грубо порушені вимоги КПК України, оскільки ОСОБА_5 судом не викликався. Апелянт також зазначає, що копію ухвали слідчого судді він отримав лише 26.09.2024 року, після чого подав апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Ухвалою апеляційного суду від 29.10.2024 року прийнято рішення про здійснення розгляду справи дистанційно із заявником ОСОБА_5 , однак налагодити відео конференцію не виявилось можливим.

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду в судове засідання не з?явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останні, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, колегія суддів оцінює таку позицію учасників провадження, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень Глави 26 КПК.

Статтею 306 КПК визначено порядок розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, зокрема скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави; розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні це встановлена законом система процесуальних дій суду та учасників кримінального провадження, послідовне проведення яких спрямоване на всебічне, повне і об`єктивне дослідження матеріалів кримінальних проваджень та постановлення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Загальні положення судового розгляду сукупність (система) процесуальних дій, що спрямовані на виконання основних завдань кримінального судочинства.

Здійснюючи судовий розгляд суд має перш за все керуватись принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Згідно положень ч.2 ст.304 КПК скарга повертається особі, якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Інших підстав для повернення скарги особі кримінальним процесуальним кодексом не передбачено.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв незаконне рішення про залишення без розгляду та повернення скарги з посиланням на незрозумілість вимог скарги, оскільки скарга містила чітку та зрозумілу вимогу скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст.306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст.306 КПК).

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 13.11.2023 року, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження №0000077 від 25.01.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України.

Того ж дня скарга розподілена в провадження слідчого суддю ОСОБА_1

20.11.2023 року, не викликавши сторони провадження, хоча заявник наполягав на його виклику, слідчим суддею постановлено рішення про залишення скарги без розгляду та її повернення ОСОБА_5 .

При цьому, поза увагою слідчого судді залишилась відповідь заступника керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси про результати досудового розслідування кримінального провадження №0000077 від 25.01.2018 року.

З огляду на вищезазначене слід констатувати, що у слідчого судді були всі підстави для здійснення запиту до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси та СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо витребування матеріалів кримінального провадження, для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що ключове місце в системі оскарження рішень органу досудового розслідування та прокурора належить предмету дослідження, зокрема обставин, які повинні слугувати підставою для задоволення скарги або для відмови в її задоволенні.

Крім того, колегія суддів вважає, що під час розгляду даної скарги, слідчий суддя, окрім забезпечення участі прокурора та слідчого в судовому засіданні, які мають доводити законність прийняття процесуального рішення, зобов`язаний витребувати від органу досудового розслідування/прокурора матеріали кримінального провадження та дослідити їх, з метою перевірки доводів скарги.

Водночас в даній справі, поза увагою слідчого судді залишилися положення процесуального закону, відповідно до яких слідчий суддя уповноважений здійснювати судовий контроль, зокрема перевіряти законність прийняття рішень щодо закриття кримінального провадження. При цьому, забезпечення дотримання засад змагальності, верховенства права та законності у процесі проведення досудового розслідування є головним орієнтиром слідчого судді.

Такий висновок апеляційного суду кореспондується з вимогами ч.ч.1,2 ст.22 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя під час розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження не врахував правові висновки Другої судової палати ККС у складі ВС, викладені в постанові від 24.11.2020 року (справа №264/7638/19), в якій касаційний суд визнав порушенням права на справедливий суд, який унеможливлює перевірку законності та обґрунтованості процесуального рішення, без отримання витребуваних та дослідження матеріалів кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя, мотивуючи своє рішення послався на те, що скарга ОСОБА_5 не конкретизована та незрозуміло, що саме він оскаржує, що не відповідає фактичним обставинам, так як з матеріалів провадження чітко вбачається, що яке саме рішення ОСОБА_5 оскаржував у свої скарзі.

Застосований підхід слідчого судді до розгляду скарги на постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження, на переконання колегії суду, свідчить про неналежне забезпечення процесуальної реалізації положень КПК щодо застосування належної правової процедури в частині порядку та обсягу перевірки законності прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

Встановлені апеляційним судом порушення визнаються істотними (ч.1 ст.412 КПК) та такими, що тягнуть за собою скасування оскарженої ухвали.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.

Оскільки діючим КПК не регулює дії апеляційного суду у разі встановлення істотних порушень вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та з урахуванням неможливості прийняття апеляційним судом остаточного рішення по суті справи, зокрема в зв`язку з відсутністю фактичного розгляду скарги по суті в суді першої інстанції (слідчий суддя не витребував та не дослідив матеріали кримінального провадження) та фактичною відсутністю правової оцінки наявності підстав для закриття кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим суддею фактично не досліджувались матеріали кримінального провадження №0000077 від 25.01.2018 року та скарга не розглядалася по суті, колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи скарги та прийняти рішення по суті скарги, оскільки протилежне суперечитиме принципу інстанційності судового розгляду.

Під час нового розгляду слідчому судді необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального закону, розглянути скаргу та прийняти законне та обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином, викликавши учасників процесу в судове засідання.

За наведених обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2023 року, якою залишено без розгляду та повернуто скаргу ОСОБА_5 , подану в порядку ст. 303-307 КПК України на постанову про закриття кримінального провадження №0000077 від 25.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження №0000077 від 25.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4