Дата документу 11.09.2024
Справа № 334/7237/24
Провадження № 1-кп/334/664/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001167 від 12.06.2024 року у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 . Прокурор зазначає, що продовжувати існувати ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. У обвинуваченої відсутнє постійне джерело доходу та стійкі соціальні зв`язки, оскільки остання мешкає самостійно з малолітньою дитиною, з батьком якої розлучена. Обвинувачена може покинути територію України з метою подальшого ігнорування покладених на неї обов`язків та задля уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Обвинувачена, хоча є особою, раніше не судимою та має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштована та обвинувачується у занятті діяльністю пов`язаною із збутом психотропних речовин, від якої отримує незаконний дохід. У зв`язку з цим існує ризик, що не маючи законних джерел доходу, обвинувачена продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи не можуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Захисник проти клопотання заперечував, 11.09.2024 року через канцелярію суду подав письмові заперечення на клопотання прокурора. Захисник вказує, що органом досудового розслідування було вилучено у обвинуваченої психотропну речовину під час особистого огляду, проте у порушення норм КПК вилучення вказаного предмету було оформлено саме протоколом огляду місця події. Крім того, обшук у квартирі обвинуваченої проводився до внесення відомостей до ЄРДР, що є грубим порушенням КПК. Слідчий також ігнорував вимогу сторони захисту щодо встановлення особи, яка відправила посилку обвинуваченій та внесення відомостей до ЄРДР за вказаним фактом. Крім того, стороні захисту не було надано доступу до у повного вмісту переписки обвинуваченої з невідомою особою у месенжері щодо вказаної посилки. Вказані обставини, на думку адвоката, свідчать про вірогідну провокацію злочину зі сторони працівників поліції.

Обвинувачена раніше засуджена не була, має на утриманні малолітню дитину, проживає та зареєстрована у квартирі, яка належить їй на праві власності, працює неофіційно, має цивільного чоловіка ОСОБА_7 , який її утримує.

Також, сторона обвинувачення не приймає до уваги, що ОСОБА_8 ОСОБА_6 з самого початку хотіла добровільно здати отриману нею психотропну речовину працівникам поліції, вказала джерело її придбання та сприяла розкриттю зазначеного злочину.

Захисник вважає, що прокурором не доведено, що продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої. Ризики, на які посилається прокурор не доведені належними доказами, а лише є припущеннями.

У попередній ухвалі слідчим суддею визначено розмір застави 302800,00 грн, проте у обвинуваченої відсутні такі великі кошти, тому захисник просить зменшити розмір застави до мінімального в розмірі 242240,00 грн.

Також, є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.

Крім того, до клопотання захисник надав дві заяви від осіб, які надали згоду бути поручителями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала свого захисника, просить змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя відносно Масленнікової ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.08.2024 року, ухвалою слідчого судді від 08.08.2024 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.09.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченій переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Масленнікова ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до тяжких злочинів та за вчинення яких КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що само по собі містить ризики того, що обвинувачена може переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого суворого покарання у випадку, якщо воно буде призначено.

Обвинувачена має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, раніше не засуджена, позитивно характеризується за місцем проживання. Разом з тим, вона не працює, немає законного джерела доходу, жодних доказів, що обвинувачена має будь-який дохід суду не надано, дитину утримує за рахунок отриманих аліментів від батька дитини.

Захисник стверджував, що обвинувачена має ряд захворювань, які потребують лікування. Згідно відповіді начальника Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області від 11.07.2024 року на запит захисника ОСОБА_5 прибула до ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» 14.06.2024 року та була оглянута черговим медичним працівником. 17.06.2024 року пройшла первинний медичний огляд в умовах Запорізької міської медичної частини. 11.07.2024 року була оглянута лікарем невропатологом, призначено лікування в умовах медичної частини. На теперішній час стан обвинуваченої задовільний, лікування не потребує.

Також, до суду було подані заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які виявили бажання взяти під особисту поруку обвинувачену та забезпечити виконання нею покладених судом обов`язків.

Судом було допитано у судовому засіданні ОСОБА_9 , який пояснив, що мешкає у сусідній квартирі з обвинуваченою, був добре знайомий з її бабусею та мамою. Вони інколи спілкуються на вулиці, він доглядає за собакою обвинуваченої, коли вона виїжджає за межі м. Запоріжжя. Погодився бути поручителем, оскільки вважає, що треба допомагати іншим.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 повідомив, що є цивільним чоловіком обвинуваченої, разом проживають близько року, вважає, що може впливати на обвинувачену та забезпечити її явку.

Суд вважає, що вказані особи не можна визнати такими, що заслуговують на довіру. ОСОБА_9 має зареєстроване місце проживання, постійне місце роботи, проте навряд чи має будь-який вплив на обвинувачену, оскільки вони є малознайомими, спілкування обмежується доглядом за собакою, коли обвинуваченої немає вдома. ОСОБА_7 стверджує, що він спільно проживає з обвинуваченою близько року, в них гарні стосунки та він може впливати на її поведінку, проте не зміг відповісти на уточнюючі питання щодо їх спільного проживання. Крім того, ОСОБА_7 наразі навчається фаховому коледжі Класичного приватного університету, немає постійного місця роботи та законних джерел отримання доходу, оскільки прийняття на стажування до ТОВ «Альтернатива 2015» у липні 2024 року, жодним чином не підтверджує, що він працює на вказаному підприємстві. Твердження захисника, що ОСОБА_7 працює та повністю забезпечує обвинувачену та її дитину є сумнівним, оскільки судом взагалі не встановлено, що він працевлаштований, а тим паче отримує заробітну плату достатню для утримання сім`ї.

Крім того, у судовому засіданні прокурор пояснив, що коли обвинувачену було затримано 12.06.2024 року та виникло питання щодо місця перебування малолітньої дочки обвинуваченої, вирішення питання догляду за собакою, обвинувачена навіть не обмовилася про існування цивільного чоловіка. Дитину передали батьку, наразі вона проживає разом з ним. ОСОБА_8 ОСОБА_6 не заперечувала, пояснила, що розгубилася.

Таким чином, суд вважає, що вказані особи не заслуговують на довіру.

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи дане питання, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування та продовження такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Оцінюючи ризики, наявність яких встановлено судом, жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даних фактичних обставинах не буде ефективним та не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, як таких, що недостатні для запобігання наявних ризиків та виконання обвинуваченими покладених процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, що є достатньою підставою для задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підстав для зменшення суми застави суд також не вбачає.

Керуючись ст. 314-315 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 09 листопада 2024 року включно.

Визначений, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя, розмір застави залишити без змін.

Проголошення повного тексту ухвали 13.09.2024 року 09 год. 00 хв.

Ухала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1