Провадження №: 1-в/752/298/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві подання фахівця Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений 22.03.2012 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

В С Т А Н О В И В :

На адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання (подання) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, відповідно до закону. Клопотання вмотивоване наступним.

ОСОБА_4 був засуджений 22.03.2012 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Надалі, 10 грудня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Шевченківської окружної прокуратури м. Києва надійшов обвинувальний акт з відповідними додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням гр. ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 01 серпня 2013 року. Останнього оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання з метою приводу до Шевченківського районного суду м. Києва для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, 70 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 31.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 - змінено. Зазначено, що початок строку відбування покарання необхідно обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 07.01.2023 по 31.05.2023 включно. У решті вирок суду залишено без змін.

Оскільки дані вироки виконувалися самостійно, іспитовий строк у відношенні ОСОБА_4 закінчився 22.03.2014.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив задовольнити з підстав, у ньому зазначених.

ОСОБА_4 повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Ознайомившись з матеріалами, з`ясувавши думку прокурора, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню.

Встановлено, що на обліку Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 перебуває з 24.04.2012.

Засуджений ОСОБА_4 11.05.2012 був ознайомлений з порядком та умовами перебування на обліку Голосіївського районного відділу, а також обов`язками покладеними на нього згідно з вироком суду, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції (далі - Голосіївський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м . Києві та Київській області);

- повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію гр. ОСОБА_4 було встановлено днем явки на реєстрацію II вівторок кожного місяця.

За час перебування на обліку засуджений ОСОБА_4 не з`являвся на реєстрацію з 13.11.2012.

Відповідно до матеріалів Шевченківського УП ГУНП м. Києва було встановлено, що відносно гр. ОСОБА_4 наявна кримінальна справа № 10- 32051, порушена 14.08.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, яка знаходиться в провадженні СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві (далі Шевченківське УП ГУНП м. Києва) (№ 00617 від 01.08.2013).

Надалі, 10 грудня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Шевченківської окружної прокуратури м. Києва надійшов обвинувальний акт з відповідними додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 01 серпня 2013 року. Останнього оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання з метою приводу до Шевченківського районного суду м. Києва для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

11.10.2023 на адресу Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшов вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 02.03.2023 згідно з яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, 70 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 31.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 - змінено. Зазначено, що початок строку відбування покарання необхідно обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 07.01.2023 по 31.05.2023 включно. У решті вирок суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, однак, у вироці Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 відсутня інформація щодо подальшого порядку виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2012.

Голосіївським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області на адресу Шеченківського р/с м. Києва було направлено клопотання на підставі ст.ст. 537, 539 КПК України про вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироку відносно ОСОБА_4 , а саме щодо роз`яснення порядку виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2012.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2023 встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2012 гр. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 двох років позбавлення волі, На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком на два роки. Крім того встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 останнього визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. У відповідності до п.11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Статтею 72 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку при призначенні покарання за сукупністю злочинів. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань. Згідно роз`яснень, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 754/2749/17 щодо застосування частини 4 статті 70 КК України, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. У постанові від 21.01.2020 у справі №484/5806/18 Верховний Суд також зазначив, якщо за вчинення злочинів особа була за вироком суду звільнена від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще і в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею злочинів має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням (попередній вирок), на момент постановлення наступного вироку. Тобто у тому випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу і в цьому разі, якщо наступним вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини 4 статті 70 щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній та наступний - виконуються самостійно. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №156/149/20. Таким чином, у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Крім того, у порядку, передбаченому розділом VIII КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Окрім того, відповідно до положень статті 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі. Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Так, станом на день розгляду клопотання з моменту оголошення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2012 минуло понад 11 років, між тим, будь якої інформації про скасування призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 суду, а ні під час ухвалення вироку, а ні під час розгляду клопотання не надано.

Таким чином, оскільки попередній вирок Голосіївського районного суду м. Києва залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а наступним вироком Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 призначено покарання, яке вона відбувала реально, і положення частини 4 статті 70 КК України застосовані не були, кожний вирок - попередній та наступний - виконувалися самостійно.

Таким чином іспитовий строк у відношенні ОСОБА_4 закінчився 22.03.2014.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 78 КК України, ст. 165 КВК України, ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання призначеного 22.03.2012 вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2012, яким його визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, - у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1