ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/166/21 Номер провадження 11-кп/814/946/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження за 0000628 від 25 вересня 2020 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.08.2023 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого в ТДВ "Об"єднання Дніпроенегобудпром", маючого статус особи з інвалідністю ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду 24 вересня 2020 року близько 22.00 години ОСОБА_8 прибув до приватного домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , з метою забрати додому свою дружину ОСОБА_10 . У вказаний час ОСОБА_10 за вказаною адресою була відсутня та він залишився у приміщенні літньої кухні домоволодіння, аби зачекати на неї.

25 вересня 2020 року приблизно 00.00 години до приміщення літньої кухні, розташованого на території вказаного вище домоволодіння, прибула ОСОБА_10 , де на грунті нприязних відносин, які склалися протягом тривалого часу через побутові обставини, між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останній тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному приміщенні, умисно, наніс два удари руками, стиснутими в кулак у лобну частину голови своїй дружині та штовхнув її у крісло, трусив за руки, продовжуючи сварку, приблизно до 01.30-02.00 години. Після цього, вхопивши ОСОБА_10 за руку, виштовхав її на подвір`я вказаного домоволодіння, де продовжуючи свої злочинні дії, наніс їй ще не менше чотирьох ударів в ділянку голови, після чого вони разом пішли додому.

25 вересня 2020 року приблизно о 04.22 годині, на узбіччі грунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 764 від 25 вересня 2020 року при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма голови у вигляді: синця в лобній ділянці зліва, синця в лобній ділянці справа, синців у правій та лівій навколоочних ділянках; синця на лівому крилі носа; синця на нижній щелепі зліва; синця на правійвушній раковині; крововиливів у м`які покрови голови в лобній ділянці зліва та в лівих тім`яній та скроневій ділянках; крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома, об`ємом 180 мл) в правих скронево-тім`яній ділянці та потиличній ділнці справа; крововилив під м`яку мозкову оболонку обох півкуль головного мозку. Закрита тупа травма голови, враховуючи її характер та об`єм в комплексі, утворилася від травматичної дії тупого (-их) твердого предмета (ів), за механізмом удару чи удару-струсу та за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, а в даному випадку, як такі, що призвели до смерті та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала вищевказана закрита тупа травма голови, що ускладнилася розвитком набряку головного мозку та дислокацією стовбурових структур в великий потиличний отвір.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 .

Зазначає, що у кримінальному провадженні відсутні прямі докази винуватості ОСОБА_8 у нанесені тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_10 , а показання свідка ОСОБА_9 дані у районному суді під час першого допиту та слідчий експеримент із даним свідком є недопустимими доказами, так як свідок ОСОБА_9 дав викривальні показання на обвинуваченого ОСОБА_11 під тиском працівників поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Вина ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження.

Так, в основу вини ОСОБА_8 покладені послідовні показання свідка ОСОБА_9 , який повідомив суду першої інстанції, що 24 вересня 2020 року він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вживали алкогольні напої, перебуваючи в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Протягом дня та ввечері ОСОБА_10 періодично кудись відлучалась. Близько 20.00 години, в той саме час, коли ОСОБА_10 була відсутня, прийшов її чоловік - ОСОБА_8 . Після того, як останній дізнався, що ОСОБА_10 кудись пішла, він сказав, що повернеться, і повернувшись близько 22.00 став чекати дружину у приміщенні літньої кухні, де в цей час перебував і свідок. Близько 00.00 години до приміщення літньої кухні зайшла ОСОБА_10 . ОСОБА_8 почав кричати на неї, а потім завдав їй два удари кулаком в область голови. Свідок це бачив, оскільки на той час також перебував у приміщенні літньої кухні, але зробив вигляд, що спить, бо боявся ОСОБА_8 Сварка продовжувалась ще деякий час. Після чого ОСОБА_8 витягнув ОСОБА_10 на вулицю, а свідок, знаходячись у приміщенні літньої кухні чув декілька звуків, характерних для ударів, та чув як ОСОБА_10 кричала, що їй боляче, звертаючись до ОСОБА_8 , щоб той більше її не бив.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту, складеного 25 вересня 2020 року за участю свідка ОСОБА_9 , останній розповів про обставини та механізм нанесення ударів ОСОБА_8 своїй дружині ОСОБА_10 , зокрема, ввечері 24 вересня 2020 року та вночі 25 вересня 2020 року. Так, свідок вказав, що 24 вересня 2020 року близько 00.00 години, перебуваючи у приміщенні літньої кухні домоволодіння ОСОБА_9 , ОСОБА_8 наніс своїй дружині два удари в лобну частину голови а після 01.30 години 25 вересня 2020 року вже на вулиці біля приміщення літньої кухні свідок чув характерні звуки ще 4-5 ударів по обличчю (т. 2, а.с. 21-26).

Згідно висновку експерта № 764/2, складеного судово-медичним експертом Кременчуцького міжрайонного бюро СМЕ ОСОБА_14 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , тілесні ушкодження, встановлені висновком судово-медичної експертизи № 764, а саме, закрита тупа травма голови, не суперечать в частині характеру та механізму утворення, але кількість травматичних дій частково відповідає показам, на які вказує ОСОБА_9 в слідчому експерименті від 25 вересня 2020 року (т. 2, а.с. 27-30).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту, складеного 24 листопада 2020 року за участю свідка ОСОБА_9 , в ході проведення якого, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 вказав, що 24 вересня він знаходився у вказаному домоволодінні у приміщенні літньої кухні. Протягом дня приходила ОСОБА_15 , яка приносила горілку та вони випивали горілку разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . ОСОБА_18 кудись періодично зникала, а потім поверталась та пообіцяла ввечері ще прийти. Після того як ОСОБА_19 близько 18.00 години вечора пішла, приблизно близько 20.00 години того ж дня прийшов її чоловік ОСОБА_8 . Після того, як ОСОБА_20 переконався, що його дружини немає, він пішов, а повернувся знову близько 22.00 години та сказав, що буде чекати дружину тут, попосив вимкнути світло, сів у крісло та став чекати. Близько 22.30 години ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 , що буде спати. Потім близько 00.00 години свідок почув, стук і зрозумів, що це прийшла ОСОБА_15 , яка позвала ОСОБА_21 . У цей час ОСОБА_8 вийшов на вулицю, вхопив дружину, затягнув до приміщення літньої кухні та почав кричати на неї, один раз ударив по голові, а потім двома руками ще раз вдарив, а потім штовхнув її та вона впала у крісло, яке стояло позаду. Як вказав свідок, під час проведення слідчого експеримента, ОСОБА_8 продовжив трясти дружину, та це все продовжувалось приблизно до півдругої години ночі. Потім ОСОБА_8 виштовхав ОСОБА_10 надвір, та свідок чув характерні звуки ще 4-5 ударів і як ОСОБА_22 просила чоловіка, щоб той її не бив, бо їй боляче. Близько 03.00 години свідок почув, що ОСОБА_11 вийшли за хвіртку та пішли.

Також, в ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 показав механізм нанесення ударів, які наносив ОСОБА_8 своїй дружині, а саме, свідок продемонстрував на статистові один імітований удар лівою рукою у лобну частину справа та один імітований удар двома руками кисті яких були зімкнуті між собою, у лобну частину голови. Показав як ОСОБА_8 штовхнув дружину у крісло та як остання впала у крісло після поштовху, а також як ОСОБА_8 тряс ОСОБА_10 за руки та як обвинувачений виводив дружину з приміщення за двері.

Поведінка свідка ОСОБА_9 , зокрема наявність або відсутність примусу або іншого протиправного впливу на свідка, перевірялось судом першої інстанції. Так, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-22/11047-ПС, складеного 17 січня 2023 року головним судовим експертом відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Полтавського НДЕКЦ МВС України:

1)Процес слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 24 листопада 2020 року з використанням відеозапису має наступні психологічні особливості: під час усієї слідчої дії викоритстовуються такі психологічні прийоми комунікативної взаємодії як апелювання до попередніх показів, стимулювання до розгорнутих повідомлень, темп діалогів помірний, що відповідає специфіці комунікативної поведінки підекспертного. Переважна більшість алетрнативних запитань мала уточнюючий характер та сприяли деталізації та активізації співрозмовника в уточненні основних фактів реконструйованих подій, що не зумовлює суттєвих змін у формулюванні подальших відповідей. Аналіз відповіді підекспертного на альтернативне запитання навідного характеру виявив прояви диз`юнкції, що також вказує на відсутність суттєвого впливу на логічну структуру відповіді. Динаміка проведення слідчої дії характеризується послідовним переходом від одного сюжету до іншого у відповідності зі змістом повідомлень ОСОБА_9 . Комунікативна технологія слідчої дії є психологічно згідною: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_9 та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього.

2)Комунікативна діяльність ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту, проведеного 24.11.2020 року із застосуванням відеозапису, характеризується наявністю індивідуально-психологічних особливостей:: наявністю високої діалогової активності, ініціативністю, значним контролем за своєю комунікативною поведінкою. Суттєва більшість відповідей ОСОБА_9 є змістовно поширеними категоричними ствердженнями, що містять ініціативні уточнення, пояснення, передачі діалогів, специфічні деталі, указівки на мотиви власних дій тощо, відносно подій, які він реконструює, що дає можливість визначити існування у пам`яті підекспертного слідів подій, які він відтворює. Невербальні засоби спілкування ОСОБА_9 не властиві для змушеної спонуки до спілкування в ситуації даної слідчої дії та у своїй більшості виконують функцію додаткового смислового навантаження.

Таким чином, у колегії суддів відсутні сумніви щодо правдивості обставин, відображених свідком ОСОБА_9 під час слідчого експерименту.

При проведенні 24 листопада 2020 року слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 із застосуванням відеозапису, в його комунікативній поведінці констатуються психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою.

3)При проведенні 24 листопада 2020 року слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 із застосуванням відеозапису, суттєвих ознак психологічного впливу, який міг суттєво змінити його вільне волевиявлення з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, в основному, не виявлено.

Згідно висновку експерта № 764/3, складеного судово-медичним експертом Кременчуцького міжрайонного відділення Обласного бюро СМЕ ОСОБА_14 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , тілесні ушкодження, встановлені висновком судово-медичної експертизи № 764, а саме: закрита тупа травма голови, не суперечать в частині характеру та механізму утворення, але кількість травматичних дій частково відповідає показам, які вказує ОСОБА_9 в слідчому експерименті від 24 листопада 2020 року (т.1, а.с. 199-202).

Так, судом першої інстанції із досліджених належних та допустимих доказів, зібраних у даному кримінальному провадженні належним чином встановлено, що причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита тупа травма голови, яка за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, а в даному випадку, як такі, що призвели до смерті, та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, дана травма утворилась внаслідок травматичної дії не менш ніж від шести травматичних дій предмета (ів) з властивістю тупого (их) твердого, індивідуальні властивості якого (их) на характері ушкоджень не відобразилися, яким могла бути кисть стиснута в кулак, чи взута нога. Заподіяні ОСОБА_10 тілесні ушкодження не суперечать в частині характеру та механізму утворення, але кількість травматичних дій частково відповідає показам, на які вказав свідок ОСОБА_9 . Щодо періоду часу, в яких імовірніше за все ОСОБА_10 були заподіяні дані тілесні ушкодження, то сам обвинувачений підтвердив той факт, що у період часу з 00.00 години до моменту, коли він побачив, що дружина померла, він весь час перебував наодинці з останньою, інших осіб поруч не перебувало та тілесні ушкодження померлій будь-хто не заподіював.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у даному кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричини смерть потерпілої ОСОБА_10 , а його дії правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.121 КК України.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.08.2023 відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим із моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3