Справа № 357/8887/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції:

представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

У С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» (далі ДУ «БВК (№ 35)») проти задоволення клопотання засудженого заперечував, підтримав рішення комісії.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого з огляду на недостатній ступінь виправлення засудженого, враховуючи наявні дані про попередні судимості, умовно-дострокові звільнення від відбування покарання.

Суд, заслухавши засудженого, захисника, представника ДУ «БВК (№35)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов таких висновків.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 25.10.2018, яким засуджений за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115, ч.5 ст.72 КК України до покарання у вид позбавлення волі строком 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 30.05.2017, кінець строку 09.09.2025. Станом на 10.07.2024 фактично відбутий строк покарання 8 (вісім) рків 10 (десять) місяців 1 (один) день.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з характеристикою, наданою начальником відділення СПС відділу СВПР ОСОБА_7 , погодженою заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_8 , затвердженої начальником ДУ «БВК (№ 35)» ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання в ДУ «БВК (№ 35)» характеризується посередньо, намагається не допускати порушень встановленого порядку відбування покарання. Стягнень не має, має 5 заохочень.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на виробництві установи працевлаштований (наказ № 7 пр/вр від 09.07.2024), намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи лише з метою встановлення поблажливого ставлення до себе, в цілому стриманий, агресії не проявляє, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під контролем адміністрації, виконує роботи із самообслуговування, роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує лише під контролем адміністрації, ініціативи не проявляє, в квітні 2024 року здобув кваліфікацію слюсаря-сантехніка ІІ розряду, на профілактичному обліку в установі не перебуває.

Згідно з витягом з протоколу № 11 від 16.03.2023 ОСОБА_6 розглянутий на комісії установи, відмовлено в умовно-достроковому звільненні від покарання у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення встановлено, що засуджений ОСОБА_6 має п`ять заохочень за період з 02.01.2020 по 11.01.2022 за сумлінне ставлення до праці, за активну участь у благоустрої установи та зразкову поведінку. Стягень не має.

Окрім цього, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінено як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства високий.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, до якого ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.72 КК України, суд враховує, що останній за час відбування покарання в ДУ «БВК (№ 35)» має п`ять заохочень, не має стягнень, працевлаштований.

Разом з тим, з матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, а саме: 26.05.1995 Володарським районним судом Донецької області за ст.ст.100, 94, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 13 (тринадцять) років, 03.03.2003 вирок змінено, вважати засудженим за ч.1 ст.115, ч.1 ст.129, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 13 (тринадцять) років, на підставі ст.81 КК України звільнений 24.06.2005 умовно-достроково на 2 (два) роки 8 (вісім) місяців; 09.11.2007 Красноармійським районним судом Донецької області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, 12.08.2013 невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі відповідно до ст.82 КК України, на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 6 (шість) днів.

Оцінюючи вищевказане у сукупності, суд дійшов висновку, що наразі відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Крім того, згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим), так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що мета покарання щодо виправлення ОСОБА_6 в даному випадку не досягнута, а тому не знаходить правових підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.50, 74, 81 КК України, керуючись ст.ст.371, 372, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 16.09.2024 о 08:50.

Суддя: ОСОБА_1