Справа №639/5573/24
Провадження №1-кс/639/1043/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 , 1972 року народження, подану в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій останній, посилаючись на ст. 206 КПК України, зазначає про незгоду з рішеннями, діями та бездіяльністю прокурорів Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ТУ ДБР в м. Полтаві Ливань при проведенні досудового розслідування, вчинення слідчим кримінального правопорушення відносно нього.

При цьому ОСОБА_2 не конкретизує у прохальній частині скарги, яке саме рішення, на його думку, повинен прийняти слідчий суддя за результатами розгляду скарги.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Вказаний правовий висновок сформовано в постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді відсутні, оскільки предметом скарги не є його тримання під вартою за відсутності відповідного судового рішення або не звільнення його з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Разом із цим, доводи скарги зводяться до незгоди з діями та бездіяльністю, на думку заявника, прокурорів Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ТУ ДБР в м. Полтаві Ливань (ініціали у скарзі не зазначені) при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Натомість, до повноважень слідчого судді, визначених ст. 206 КПК України, не належить оцінка законності рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, кримінальним процесуальним законодавством передбачено оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора, дізнавача, що мали місце в ході досудового розслідування, в порядку ст. 303 КПК України, а не в порядку ст. 206 КПК України.

Разом із тим, ОСОБА_2 у тексті скарги наполягає, що його скарга подається саме в порядку ст. 206 КПК України.

З огляду на викладене у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити, оскільки вона не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ст. 206 КПК України.

Також слідчий суддя звертає увагу ОСОБА_2 на те, що орган прокуратури, дії та бездіяльність співробітників якого оскаржується, не розташований в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова, а знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, тобто в межах територіальної юрисдикції Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Місце розташування органу досудового розслідування - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, також не перебуває в межах територіальною юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова

Отже, з огляду на місцезнаходження органів прокуратури, та досудового розслідування, з діями та бездіяльністю посадових осіб яких не погоджується заявник, у випадку їх оскарження відповідна скарга повинна бути подана слідчому судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться відповідний орган прокуратури або досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 309, 369372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , 1972 року народження, подану в порядку ст. 206 КПК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1