ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 Справа №607/4636/24 Провадження №1-кп/607/1206/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000009 від 06 січня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чорнокінці, Чортківського району, Тернопільської області, непрацюючого, пенсіонера, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.10.2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік та на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року, № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Встановлено, що ОСОБА_5 , протягом 2018-2023 років, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої за наступних обставин:

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2023 за № 607/18800/23, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 25 вересня 2023 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки - ОСОБА_4 , при якому спричинив емоційну невпевненість, внаслідок чого завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Також, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2023 за № 607/19663/23, ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 05 жовтня 2023 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав та принижував, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Також, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.12.2023 за № 607/23823/23, ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 26 листопада 2023 року, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрози, залякування, штовхав, шарпав, що викликало в ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Крім цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй співмешканці - ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 28 грудня 2023 року, близько 20 години 00 хвилини, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , безпідставно розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_4 , в ході якого виражався нецензурною лексикою, висловлював погрози застосування фізичної сили та виганяв її із будинку. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій - ОСОБА_4 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 завдано психологічних страждань, що призвело до погіршення її якості життя, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживань.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи з якою він перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

04 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно якої сторонами узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2023 року у виді 1 місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, дав згоду на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. А також, відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ст. 126-1 КК України, згідно із вимогами ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілою є ОСОБА_4 .

В статті 471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Надана суду угода про примирення від 04 листопада 2024 року у вказаному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , які підтримують та просять затвердити угоди про примирення, думку прокурора та захисника, які не заперечували проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, з`ясувавши у потерпілої ОСОБА_4 , що вона розуміє наслідки укладання угоду та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_5 , яким затвердити угоду про примирення від 04 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , та визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, за викладених в угоді обставин, та з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття, відсутність претензій у потерпілої, призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2023 року у виді 1 місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 04 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000009 від 06 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2023 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дати ухвалення даного вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1