Справа №591/3761/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/17/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/3761/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2018 про накладення арешту на майно,

учасників крмінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

28.11.2022 обвинувачений ОСОБА_10 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати цю ухвалу та повернути власнику ОСОБА_11 вилучене під час проведення обшуку 10.07.2018 майно за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки клопотання про арешт майна складене слідчим ОСОБА_12 , а підписане слідчим ОСОБА_13 , під час проведення обшуку був відсутній адвокат, сам обшук та вилучення майна проводилося без повноцінної фіксації обставин на відео, у різних місцях одночасно, без постійної присутності понятих та контролю власника. Вилучене при обшуку майно не є предметом вчинення кримінального правопорушення, не здобуте злочинним шляхом. Строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, оскільки у нього були відсутні примірники для оскарження, а отримав він їх лише 25.11.2022 перебуваючи в слідчому ізоляторі.

11.07.2018 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що здійснює досудове розслідування за ч. 1 ст. 115 КК, за фактом умисного вбивства.

02.07.2018 до ЄРДР за № 0000164 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК, а 03.07.2018 за ч. 4 ст. 187 КК.

10.07.2018 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.07.2018 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання батька ОСОБА_8 ОСОБА_11 , у ході якого виявлено та вилучено: банер (тент) із синтетичної щільної тканини у кількості 14 одиниць; аркуш паперу А-4 із друкованим текстом та надписом «Резюме ОСОБА_8 » на 1 арк.; аркуш паперу А-4 із рукописним текстом на 1 арк.; аркуш паперу формату А-5 із друкованим та рукописним текстом в кількості 10 одиниць; картка для виплат «Приватбанк» № НОМЕР_1 ; картка «Укргазбанк» № НОМЕР_2 ; блокнот темно-синього кольору із рукописним текстом; зв`язка ключів у кількості 3 шт. із надписом «Audi», «Italy», «Silca Italy»; коробок синього кольору із надписом «Nokia 105» та номером ІМЕІ НОМЕР_3 , із вмістом зарядного пристрою, батареї та гарантійних листів; мобільний термінал «NOKIA», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_4 .

Оскільки вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, тому слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2018 клопотання слідчого задоволене і накладений арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що не застосування заборони щодо обмеження права користуватися та розпоряджатися таким майном призведе до знищення слідів кримінального правопорушення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст клопотання про поновлення процесуального строку, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які просили поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити у поновленні строку на оскарження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що вказане вище клопотання обвинуваченого про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 113 КПК, процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу, а згідно п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК), а згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ст. 7 КПК), однією з яких є розумні строки, тобто такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, що забезпечують надійний захист законних iнтepeciв учасників кримінального провадження (заявника, потерпілого), iнтepeciв правосуддя, а також забезпечують реальну можливість використати вci передбачені законом засоби для реалізації права на справедливий суд. Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку законодавець і встановив процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК. При цьому правило дотримання п`ятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, більш ніж достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу або не подавати, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави; питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку; проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження; у кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності» (рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). «Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд» (рішення від 12.07.2007 у справі «Станков проти Болгарії»), а «…безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (рішення від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України»).

Тобто, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право, незважаючи на те, що ст. 117 КПК і містить положення щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, оскільки строками визначаються часові межі існування правовідносин у кримінальному процесі, в яких повинно відбутися здійснення прав і виконання обов`язків учасниками (сторонами) кримінального провадження, а правові норми встановлюють не тільки «що» і «як» потрібно зробити, але і «в які строки», що є обов`язковим елементом поведінки відповідного суб`єкта кримінального провадження і виступає як один з показників правомірності юридичної діяльності учасників процесу.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При цьому кримінальне процесуальне законодавство має певні виключення із наведеного вище правила, зокрема, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК).

Під поважними причинами пропущення процесуального строку необхідне розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

07.09.2018 слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт у кримінальному провадження № 0000164 від 02.07.2018 на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання батька обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_11 .

Вказане клопотання було розглянуто без участі ОСОБА_11 , а копію ухвали слідчого судді суду першої інстанції останній отримав 15.09.2018. При цьому ОСОБА_14 ознайомився з матеріалами кримінального провадження 05.02.2021, в тому числі і з ухвалою слідчого судді від 07.09.2018, що підтверджується інформацією про ознайомлення обвинуваченого (засудженого) з матеріалами кримінальної справи (провадження) (а. к. п. 39), але з апеляційною скаргою обвинувачений звернувся тільки 28.11.2022, тобто з тривалим пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження.

Крім того, на теперішній час кримінальне провадження № 0000164 від 02.07.2018 відносно ОСОБА_11 з обвинувальним актом направлено до суду, де здійснюється судовий розгляд по суті пред`явленого обвинувачення, в ході якого досліджуються докази, у тому числі й ті, які перераховані вище і на які накладений арешт.

Таким чином, наведені ОСОБА_8 причини пропуску строку на апеляційне оскарження не містять будь-яких обставин, що свідчать про наявність об`єктивних і поважних причин, які б могли завадити йому оскаржити рішення слідчого судді у встановлений законом строк, тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити ОСОБА_8 в задоволенні його клопотання про поновлення строку.

Керуючись ст. 399, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Відмовити ОСОБА_15 у задоволенні його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2018 про накладення арешту на майно.

Повернути ОСОБА_15 його апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4