Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
У Х В А Л А

13 листопада 2024 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 (дистанційно), слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001884 від 28.11.2023 року за ст.407 ч.5 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липники Лугинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області звернувся з клопотанням про обрання підозрюваному по кримінальному провадженню №0001884 від 28.11.2023 року за ст.407 ч.5 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому вказав, що той підозрюється в тому, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 22.02.2023 о 19 год. 00 хв. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що у населеному пункті АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 15.03.2023, коли повернувся після самовільного залишення до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності на службі у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 в період часу з 22.02.2023 по 15.03.2023 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами місця служби правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

28.11.2023 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001884 за ч.5 ст.407 КК України.

07.11.2024 року відповідно до ст.276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження №0001884 від 28.11.2023 за ч.5 ст.407 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 зазначено: ризик переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обгрунтовано підозрюється; може чинити тиск на свідків, з якими особисто знайомий, які на час подання вказаного клопотання не допитані судом з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій та уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування інших більш м`яких запобіжних засобів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор клопотання підтримав, зробив висновок про доцільність та можливість застосування запропонованого запобіжного заходу.

Підозрюваний щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, мотивуючи тим, що на виклики з`являється та співпрацює зі слідством, доглядає батька-інваліда.

Судом встановлено, що відомості про вчинення злочину, передбаченого ст.407 ч.5 КК України внесено до ЄРДР 28.11.2023 року, 07.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ст.407 ч.5 КК України.

Вислухавши пояснення слідчого, висновок прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена підозрюваному. Повідомлена підозра грунтується на зібраних доказах.

У той же час, заявлені ризики є лише припущенням і на достовірних даних не грунтуються.

Так, ОСОБА_5 на виклики органу розслудування прибуває, жодних перешкод розслідуванню не чинить, вину свою визнає, здіснює догляд за батьком-інвалідом 2 групи.

Крім того, враховуючи ту обставину, що після самовільного залишення військової частини 22.02.2023, ОСОБА_5 15.03.2023 добровільно повернувся до військової частини та продовжив несення військової служби, то такі обставними можуть розцінюватись як обставини, передбачені ст.401 ч.5 КК України.

Відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (справи "Єлоєв проти України", "Нечипорук-Йокало проти України", "Ткачов проти України", "Доронін проти України", "Харченко проти України", "Колєсніков проти України", "Боротюк проти України", "Іловецький проти Польщі", "Смирнов проти Росії", "Вренчев проти Сербії", "Беловитський проти Росії", "Яблонський проти Польщі", "Єцюс проти Литви" та інших).

За таких обставин, судом не встановлено наявність ризиків, передбачених у ст.177 ч.1 КПК України, що відповідно до положень ст.194 ч.2 КПК України унеможливлює застосування запобіжного заходу, однак, не зважаючи на приписи ст.176 ч.8 КПК України, не позбавляє суд можливості застосувати до ОСОБА_5 відповідно до ст.194 ч.3 КПК України зобов`язання, передбачені ст.194 ч.2,5 КПК України тиа зстосувати такий запобіжний захід як особисте зобов`язання.

Такий висновок суд грунтує на правових висновках Конституційного Суду України, викладених у Рішенні КСУ від 19 червня 2024 року №7-р(II)/2024, у якому перевірялась контитуційність положень частини 6 ст.174 КПК України, які фактично є аналогчними положанням частини 8 с.174 КПК України, згідно яких, аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звертає увагу, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом. Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); „під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України" (абзац восьмий частини четвертої статті 183). Тобто із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Враховуючи висновок КСУ у вищезаначеному рішенні про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою нормами КПК України не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід, можна дійти висновку про те, що у разі не встановлення підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та дисциплінування підозрюваної особи, яка взагалі може залишитись без конторолю органу розслідування, застосувати запобіжний захід, який забезпечить можливість контролю за поведінкою такої особи.

Враховуючи вищевказане, клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 07.01.2025 року.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не відлучатися за межі населенного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

-прибувати на виклики слідчого , прокурора, суду;

-утриматись від спілкування зі свідками в провадженні.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1