КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/4135/23 Суддя: ОСОБА_3
Провадження № 3-зв/824/114/2024
ПОСТАНОВА

29 серпня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_3, розглянувши заяву судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2024 року для розгляду вище вказаної апеляційної скарги визначено головуючого суддю ОСОБА_2

20 серпня 2024 року суддя ОСОБА_2 подав заяву про самовідвід у справі, задля усунення можливих сумнівів у його неупередженості або об`єктивності, оскільки Національним антикорупційним бюро України відносно нього здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява судді ОСОБА_2 про самовідвід не підлягає задоволенню.

Так, Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схваленими Резолюцією економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, встановлені стандарти етичної поведінки суддів. Відповідно до змісту Бангалорських принципів «неупередженість» та «об`єктивність» ці принципи є необхідною умовою для належного виконання суддею своїх обов`язків. Неупередженість та об`єктивність виявляються не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Застосування цього принципу проявляється у необхідності заявлення суддею самовідводу у тому випадку, коли існують обставини, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Згідно п.п. 46-48 рішення ЄСПЛ у справі Моґенса Гаусшильдта (Mogens Hauschildt) проти Королівства Данії (заява № 10486/83), наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, у будь-якому випадку, особиста упередженість судді має бути презумпцією доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Згідно з об`єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з`ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (Рішення у справі Де Куббера від 26.10.1984, серія А, №86, с. 14, п. 26).

Як було зазначено, наявність підстави для самовідводу суддя ОСОБА_2 обґрунтовував здійсненням відносно нього Національним антикорупційним бюро України досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Водночас, статтею 62 Конституції України визначено принцип невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, сама по собі наявність інформації щодо здійснення відносно судді ОСОБА_2 . Національним антикорупційним бюро України досудового розслідування не може бути підставою для задоволення заяви про самовідвід.

При цьому у своїй заяві про самовідвід суддя ОСОБА_2 сам зазначив, що наявність відносно нього кримінального провадження не викликає у нього суб`єктивного ставлення до розгляду вказаного судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя ОСОБА_2 вже неодноразово заявляв самовідвід у даній справі з тих же підстав. Постановами Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, від 19 липня 2024 року, від 08 серпня 2024 року в задоволенні заяв судді ОСОБА_2 про самовідвід було відмовлено.

Таким чином, в задоволенні заяви судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 283 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_3