Номер провадження: 11-кп/813/2027/24
Справа № 495/5885/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 28.06.2024 у к/п № 0000211 від 24.02.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суходільськ Краснодон Луганської обл., громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК Українита йому призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 28.02.2024, вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, а також розпочату мобілізацію до Збройних Сил України із встановленням обмежень щодо заборони перетинання деяких транзитних ділянок на прикордонних території України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, маючи умисел на пособництво у виготовленні підробленого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії про те, що він визнаний непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку, з метою перетину транзитної ділянки автодороги «Одеса-Рені», всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Законом України «Про правовий режим воєнного стану», усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, в один із календарних днів на початку грудня 2023 року, за допомогою власного мобільного телефону з номером НОМЕР_1 , в який завантажено мобільний додаток (месенджер) «Telegram» зв`язався з невстановленою особою, яка розмістила в додатку оголошення, щодо виготовлення документів та повідомив їй про намір отримання підроблених документів. У свою чергу від невстановленої особи надійшло повідомлення про те, що для одержання підроблених документів ОСОБА_8 необхідно оплатити цю послугу загальною сумою 4000 тис. доларів США та надати копії персональних документів.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив ряд дій направлених на реалізацію раніше виниклого кримінально-протиправного умислу спрямованого на пособництво у підробленні посвідчення та іншого офіційного документа, які видаються установою, яка має право видавати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язків, а саме на підроблення офіційних документів, що містять зафіксовану на папері інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Отже, ОСОБА_8 виготовив скан-копії власних документів, а саме: копії паспорту та фотокартку з власним зображенням та направив у чат-бот додатку (месенджеру) «Telegram». Надалі, приблизно в середині грудня 2023 року ОСОБА_8 , користуючись терміналом перевів грошові кошти у сумі 4000 доларів США на невстановлений рахунок.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, невстановлена особа контактним способом, з використанням кліше підроблених печатки та штампу, а саме: кругла гербова печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », прямокутний штамп «ВЗЯТО на військовий облік»; - використовуючи персональні данні надані ОСОБА_8 , за допомогою знакосинтезуючого пристрою електрографічної (лазерного принтеру) виготовила тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 та довідку військово-лікарської комісії №4756 від 14.12.2023, які містять недостовірні відомості про непридатність обвинуваченого ОСОБА_8 до військової служби з виключенням із військового обліку, нібито видані ІНФОРМАЦІЯ_3 , які передала обвинуваченому ОСОБА_8 з метою використання.

Крім того, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа та з метою безперешкодного проїзду транзитною ділянкою дороги «Одеса-Рені» 23.02.2024, приблизно о 16 год. 40 хв. обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на пункті пропуску «Маяки-Удобне-Паланка», який розташований за адресою: Одеська обл., Одеський район, автодорога Одеса-Рені, 49 км., під час проходження паспортного контролю, з метою безперешкодного перетину транзитної ділянки, умисно пред`явив працівнику СБУ ОСОБА_9 для перевірки завідомо підроблені офіційні документи у виді довідки військово-лікарської комісії №4756 від 14.12.2023 та тимчасового посвідчення військово зобов`язаного серії НОМЕР_2 від 14.12.2023 на ім`я ОСОБА_8 , в яких містяться недостовірна інформація щодо визнання його непридатним до військової служби, при цьому достовірно знаючи, що він не перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , військово-лікарську комісію не проходив та що такі є підробленими, чим здійснив використання завідомо підроблених документів.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій вказує на те, що судом було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на таке:

- судом 1-ої інстанції без належного обґрунтування та без врахування обставин, які пом`якшують покарання, призначено ОСОБА_8 найбільш суворий вид покарання, передбачений санкцією статей інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що не відповідає загальним принципам призначення покарання;

- судом 1-ої інстанції не враховано, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідка ВЛК містять інформацію, яка не спричинила та не здатна спричинити наслідки правового характеру, тому не можуть бути використані як документи, при цьому ОСОБА_8 не є військовозобов`язаним, вважається призовником, а тому йому не могло бути видане тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, а в даному випадку військово-обліковим документом для призовників є посвідчення про приписку до призовної дільниці.

За таких обставин, захисник просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, водночас обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, при цьому від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності та відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку прокурора, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає у повному обсязі з огляду на такі обставини.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника не оспорюється винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підроблені офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою;

- ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Що стосується доводів захисника відносно призначеного обвинуваченому покарання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом 1-ої інстанції було враховано суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень та відомості про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, ту обставину, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальний проступок.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було.

Надаючи оцінку доводам захисника щодо необхідності призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, апеляційний суд враховує ту обставину, що з огляду на матеріали справи, як на час постановлення вироку, так і на час його перегляду в апеляційному порядку, обвинувачений офіційного не працевлаштований, що дає підстави стверджувати про ймовірну неможливість виконання призначеного судом покарання у виді штрафу.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Водночас, поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Більш того, враховуючи, що кримінальні проступки були вчинені обвинуваченим у наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилася країна, що свідчить про підвищений рівень суспільноі? небезпеки кримінальних правопорушень, які вчиняються в умовах воєнного стану, апеляційний суд зауважує, що призначене покарання обґрунтованим та необхідним для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідка ВЛК містять інформацію, яка не спричинила та не здатна спричинити наслідки правового характеру, тому не можуть бути використані як документи, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Тому, при встановленні ознак офіційного документа слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Таким чином, на думку апеляційного суду та з огляду на примітку до ст. 358 КК України, наведені документи засвідчують конкретні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків, а тому є офіційним документом.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 407 КПК України за насідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції апеляційний суд має право залишити або ухвалу суду без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та зміни або скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 28.06.2024, яким ОСОБА_8 визнано винуватиму вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4