УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000371 від 24.03.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поліно-Осипенкове Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у клопотанні зазначає про те, що 24 березня 2024 року приблизно о 02.10 годині, ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія та, відповідно, не маючи належних навичок керування транспортними засобами, достеменно знаючи та розуміючи, що керування транспортним засобом без посвідчення водія заборонено, приступив до керування автомобілем «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим допустив порушення вимог п. 2.1. п/п а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі «Правила»), якими передбачено, що:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух у темний час доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Миру в селі Цебрикове Роздільнянського району Одеської області, з боку села Вишневе у напрямку села Мале Цебрикове, по прямій рівній ділянці горизонтального профілю, яка частково освітлена ліхтарями мережі вуличного електроосвітлення, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у протилежних напрямках, без горизонтальної дорожньої розмітки, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 40-50 км/год.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи рух у вказаному напрямку, під час руху навпроти будинку № 43 вказаної вулиці, де ділянка проїзної частини не освітлювалась ліхтарями, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан і конфігурацію проїзної частини, умови видимості елементів проїзної частини, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, за дорожньою обстановкою постійно не стежив, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну у вигляді появи на неосвітленій ділянці проїзної частини пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3, (б) та 12.1 Правил, якими передбачено:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

У подальшому, ОСОБА_4 , у порушення вимог пунктів 12.2. та 12.3. зазначених Правил, що зобов`язують водія:

п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»,

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної та допустимої на даній ділянці відповідно до умов видимості дороги, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух у попередньому режимі, в результаті чого, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, з моменту об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на проїзній частині у положенні лежачи, чим створював перешкоду для руху і змушував водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу, своєчасно не відреагував на виниклу перешкоду, а навпаки, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховував на їх відвернення, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки або безпечного об`їзду пішохода, та передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив переїзд через тіло ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав наступні тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди:

а) травма голови: множинні садна на лобі справа і зліва, лівої брови, в проекції лівої вилиці, правої щоки, шкіри перенісся, правого підборіддя;

б) травми тулуба: множинні садна на лівій половині живота в нижній третині, на правій половині спини в нижній третині з переходом на праву сідничну ділянку;

в) травма кінцівок: садна на долонній поверхні правої кисті та тильній поверхні пальців правої кисті, на тильній поверхні лівої кисті, на передній поверхні правого колінного суглобу;

г) закрита травма живота: розрив печінки з розтрощенням паренхіми, розрив селезінки, крововилив на поверхні лівої нирки; крововилив в черевну порожнину (2200 мл рідкої крові).

Смерть ОСОБА_8 настала від отриманих при ДТП множинних ушкоджень: закритої травми живота у вигляді травматичного розриву печінки з розтрощенням паренхіми, травматичного розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 з`явився шок.

Отже, слідчий посилається на те, що водій ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.1. а); 2.3. б); 12.1 та 12.3. «Правил», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди і наслідками у вигляді смерті пішохода ОСОБА_8 , 2003 року народження.

За викладених обставин, 30.10.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного просив застосувати особисте зобов`язання.

Законний представник підозрюваного та підозрюваний не заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 30.10.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.03.2024 року, схемою та фототаблицею до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який в момент ДТП перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та надав покази стосовно обставин розвитку ДТП та механізму переїзду через тіло пішохода ОСОБА_8 ; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 , який підтвердив свої покази стосовно обставин та механізму розвитку ДТП, безпосередньо на місці пригоди; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який в момент ДТП перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та надав покази стосовно обставин розвитку ДТП та механізму переїзду через тіло пішохода ОСОБА_8 ; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , який підтвердив свої покази стосовно обставин та механізму розвитку ДТП, безпосередньо на місці пригоди; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який погодився зі змістом підозри та визнав вину у поновному обсязі; протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , який підтвердив свої покази стосовно обставин та механізму розвитку ДТП, безпосередньо на місці пригоди; висновком судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди; висновком судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування, ходової частини й систем головного світла автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; висновком судової транспортно-трасологічної експертизи автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; висновком судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Щодо посилання прокурора на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя прийшов до наступного.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суспільно-небезпечні наслідки злочину у вигляді смерті особи, а також те, що досудове розслідування триває значний час, підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування, з пред`явленою йому підозрою погоджується, має постійне місце проживання, слідчий суддя приходить до переконання про наявність існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, однак з огляду на міцні соціальні зв`язки підозрюваного вважає, що він є невеликого ступеня дії.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже останнійнаразі підозрюється у вчиненні злочину, який призвів до загибелі людини, свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає також вказаний ризик недоведеним стороною обвинувачення, з огляду на наступне.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що у клопотанні відсутнє належне обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо яким чином підозрюваний ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню, більш того, підозрюваний з пред`явленою йому підозрою погоджується, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000371 від 24.03.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 30.12.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком 30.12.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її огоошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1