Номер провадження: 11-сс/813/1124/24
Справа № 947/3063/24 1-кс/947/8995/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190; ч.4 ст.190 КК України (в редакції згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018), у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001183 від 01.09.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 липня 2024 року було частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190; ч.4 ст.190 КК України (в редакції згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018) продовжений строк тримання під вартою до 08 вересня 2024 року включно.

У якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 1100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 330 800 (три мільйони триста тридцять ти тисячі вісімсот) гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою.

Доводи апеляційних скарг обґрунтували тим, що ризики, які існували на момент застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу на теперішній час суттєво зменшились, а деякі взагалі перестали існувати.

Слідчий суддя не дав належної оцінки тому, що 18 червня 2024 року підозрюваний ОСОБА_9 через свого захисника звернувся до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, утримує 4-ох дітей та матір похилого віку, у нього наявне постійне місце проживання, він проходив службу територіальні обороні та в Збройних Силах України, має бойові нагороди.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_9 підтримав думку своїх захисників.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали за клопотанням прокурора та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України при обставинах ретельно викладених у клопотанні слідчого.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

- Протоколами прийняття заяв про вчинені кримінальні правопорушення від наступних громадян: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 59 730 гривень; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 84 510 гривень; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 999 802 гривень; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій завдано матеріальну шкоду на суму 1 092 000 гривень; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 663 580 гривень; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якій завдано матеріальну шкоду на суму 120 756 гривень; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якій завдано матеріальну шкоду на суму 85 800 гривень; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 554 374 гривень; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 26 550 гривень; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 212 400 гривень; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , якій завдано матеріальну шкоду на суму 7 980 гривень; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 235 800 гривень; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 264 326 гривень; ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , якій завдано матеріальну шкоду на суму 14 427,5 гривень; ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , якій завдано матеріальну шкоду на суму 170 459 гривень; ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 216 000 гривень; ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 127 781 гривень; ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 167 400 гривень; ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 148 632 гривень; ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 68 000 гривень; ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , якому завдано матеріальну шкоду на суму 18 816 гривень; ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , якій завдано матеріальну шкоду на суму 8 976 гривень;

- Протоколами допиту потерпілих, які пояснили обставини вчинення відносно них кримінальних правопорушень, а саме допитами наступних громадян: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ; ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ; ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ; ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ; ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

- Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких всі вищезазначені потерпілі впізнали ОСОБА_9 як засновника компанії під назвою «InGlobax» та особу, якій передавались грошові кошти;

- Тимчасовим доступом до інформації, яка знаходилась у володінні АТ «Універсал Банк», в ході якого отримано відомості, щодо руху грошових коштів на банківських рахунках ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , в ході огляду вказаної інформації виявлені транзакції (перерахунки) грошових коштів здійснені наступними потерпілими: ОСОБА_13 , ОСОБА_34 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_35 ;

- Тимчасовим доступом до інформації, яка знаходилась у володінні ГУ ДПС в Одеській області, в ході якого отримано відомості, щодо ТОВ «ІНГЛОБАКС» директором якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , а саме відсутності будь-яких доходів в податкових деклараціях за 2021-2022 роки;

- Протоколом обшуку від 18.01.2024, за місцем проживання

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлена техніка та документація, під час огляду якої зафіксовано листування з ОСОБА_36 , щодо протиправної діяльності, а також проект Статуту ТОВ «Інглобакс», рекламна брошура з назвою « IT компанія Inglobax », візитні картки з написами « ОСОБА_37 основатель Президент компании»;

- Протоколом обшуку від 18.01.2024, за місцем проживання ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлена техніка та документація, під час огляду якої зафіксовано листування з ОСОБА_9 , щодо протиправної діяльності, а також відомості, щодо створення веб-сайту за інтернет посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_25 », відомості про всіх наявних користувачів електронних кабінетів сайту - логіни, паролі, анкетні та контактні дані більш ніж 800 громадян різних країн, серед яких громадяни України, Болгарії, Македонії, Азербайджану, рф та інших країн;

- Протоколами допиту свідків ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_26 та ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , в ході яких свідки зазначили, про шахрайські дії засновника компанії під назвою «InGlobax», а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , який втягнув у «фінансову піраміду» велику кількості осіб, під приводом інвестування у ІТ компанію, яка нібито займалась розробкою програмного забезпечення та таким чином заволодів грошовими коштами вказаних осіб;

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які обумовлені наступним.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є обґрунтованим, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи, що у разі засудження за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, може вжити заходів до переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також з п. 36 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України». Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді, який зазначив, що наразі ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду умисних тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів проти власності, покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може бути фактором, який сприятиме останньому у залишенні території України та переховуванні від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у певному кримінальному провадженні обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків і потерпілих отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками і потерпілими, тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Апеляційний суд, враховує викладені у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення та надані до нього матеріали, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 в тому числі, підтверджується показаннями потерпілих, вважає доведеним те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може здійснювати вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від наданих ними показань. З огляду на те що ОСОБА_9 стали відомі анкетні дані потерпілих за час проведення досудового розслідування, є наявним ризик незаконного впливу підозрюваного на таких осіб.

Разом з тим, прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що підозрюваний ОСОБА_41 співпрацює із органом досудового розслідування, визнає вину і надає викривальні показання відносно інкримінованих йому та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_9 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

Апеляційний суд також погоджується із висновками слідчого судді щодо наявності ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки досудове розслідування ще триває та органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, а отже, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_9 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду. Також на даний час у кримінальному провадженні, не встановлено та не допитано всіх потерпілих від протиправної діяльності, а тому ОСОБА_9 матиме можливість здійснювати вплив на них, з метою відмови останніх від залучення їх до кримінального провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, чотирьох дітей та матір похилого віку на утриманні, однак вказані обставини не можливо визнати такими, що можуть гарантувати запобіганню встановлених ризиків у разі застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор зауважив, що підозрюваний ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків на території України не має, оскільки дружина підозрюваного разом із неповнолітнім сином та одна із його повнолітніх доньок перетнули кордон України і до теперішнього часу не повертались. В Україні у нього залишилась лише матір похилого віку, яка також безперешкодно може перетнути державний кордон.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_42 про відмову прокурора у задоволенні клопотання про скасування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 616 КПК України, за результатами розгляду клопотання, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій підозрюваному або обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Як вбачається із матеріалів справи, прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 було розглянуто клопотання про скасування раніше обраного підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження останнім військової служби, про що 19.06.2024 року винесена відповідна постанова, якою у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання, прокурор посилається на те, що станом на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001183 від 01 вересня 2023 року триває і передбачає необхідність проведення слідчих та процесуальних дій із підозрюваним ОСОБА_9 протягом усього строку досудового розслідування, крім того продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначена постанова окремому оскарженню не підлягає, а скарга на рішення прокурора може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно із приписами статей 314-316 КПК України.

Відносно доводів апеляційної скарги про визначення ОСОБА_9 непомірного розміру застави, апеляційний суд зазначає про таке.

Оскаржуваною ухвалою визначена раніше застава була зменшена до 1100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 4 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що відповідно до вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України, передбачає визначення застави від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Між тим, згідно абзацу 2 ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд зазначає про те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суд, при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки.

Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання. З огляду на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_43 у вчиненні особливо тяжкого злочину з корисливих мотивів, обставин інкримінованого злочину, а саме того факту, що останній підозрюється у вчинені заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене в особливо великих розмірах, повторно, з огляду на майновий стан підозрюваного, встановлені ризики, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 1100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

При цьому слід врахувати обставини кримінального правопорушення, зокрема, розмір майнової шкоди завданої потерпілим у сумі 5 299 000 гривень.

Крім того згідно відомостей наданих слідчим які було встановлені під час огляду електронних носіїв інформації вилучених під час обшуку, загальна кількість потерпілих осіб може сягати більше 800 осіб, що у свою чергу свідчить про можливе завдання майнової шкоди у значно більшому розмірі.

Разом з тим, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 пояснив, що із показань підозрюваного ОСОБА_44 вбачається, що більша частина грошових коштів передавалась із «рук в руки» і пішла саме на користь ОСОБА_45 .

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника про незаконність оскарженої ухвали апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

За таких обставин, доводи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_46 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та зменшення розміру застави, є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для продовження строку такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 197, 199 309, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 із визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4