УХВАЛА

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 133/3239/22

провадження № 51-2754 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року щодо останнього,

установив:

відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, за результатами апеляційного розгляду, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок щодо ОСОБА_5 змінено в частині призначеного покарання. За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 152 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням, ч. 3 ст. 68 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, апеляційний суд визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців. В іншій частині вирок залишив без зміни.

До Касаційного кримінального суду надійшла касаційна скарга захисника в якій він оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків з огляду на таке.

За змістом пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Проте, на обґрунтування своїх вимог захисник наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та оцінки доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Під час здійснення касаційного провадження суд касаційної інстанції не уповноважений скасовувати чи змінювати оскаржувані судові рішення через невідповідність викладених у них висновків фактичним обставинам провадження, а виходить з обставин, установлених в оскаржених судових рішеннях.

Також, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду.

Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Отже, порушуючи питання про скасування вироку суду через те, що суд першої інстанції, на його думку, неправильно оцінив фактичні обставини справи та надав невірну оцінку доказам у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України, захисник не вказує, які порушення допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок в апеляційному порядку.

Крім того захисник не обґрунтовує підстави для скасування вироку через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вимоги захисника до суду касаційної інстанції про зміну вироку та ухвали апеляційного суду та одночасно скасування вироку в частині засудження ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України та зокрема, прохання кримінальне провадження щодо засудженого у вказаній частині закрити, не відповідають повноваженням суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу захисника необхідно залишити без руху, установивши десятиденний строк з дня отримання скаржником копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захиснику необхідно підтвердити, що цей строк не пропущено.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року щодо останнього залишити без руху, установивши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6