Провадження № 1-«кс»/522/5793/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської окружної прокуратури ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000693 від 08.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Так, слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000693 від 08.05.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

За матеріалами кримінального провадження, встановлено, що протягом 2022-2024 років ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи спільно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ними, створили не передбачене законами України воєнізоване формування "Оперативно-бойовий підрозділ" та брала у ньому участь. При цьому, не передбачене законами України воєнізоване формування "Оперативно-бойовий підрозділ" мало організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість та дисципліну, в ньому проводилась військова та фізична підготовка його учасників.

У зв`язку з викладеними обставинами, 15.10.2024, у період з 09-57 год. 15.10.2024 до 11-30 год. 15.10.2024, старшим слідчим в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області полковником юстиції ОСОБА_8 в службовому кабінеті АДРЕСА_1 , в ході особистого обшуку громадянки України ОСОБА_5 виявлено та вилучено:

- паспорт громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_1 , від 02.05.2024, орган що видав 5115;

- паспорт громадянина України для виїзду закордон № НОМЕР_2 від 12.04.2017, орган що видав 5102;

- паспорт громадянина України для виїзду закордон № НОМЕР_3 від 25.04.2024, орган що видав 5101;

- міжнародне журналістське посвідчення № НОМЕР_4 ;

- клаптик паперу на якому наявні печатні літери та цифри, а також рукописні цифри перші «1719».

- мобільний телефон марки «Nomi» синьо-помаранчевого кольору, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», м.н.: НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Nomi» чорно-червоного кольору, без сім-картки;

- мобільний телефон марки «Iphone» сірого кольору, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору у силіконовому чохлі чорного кольору, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- планшет «Xiaomi Hyper» у чохлі книжці з клавіатурою чорного кольору, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- ноутбук «MacBook» модель « НОМЕР_6 , сірого кольору, на кришці вказаного ноутбуку наявне зображення у вигляді фотоапарату, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- жорсткий диск марки «Seagate» об`ємом пам`яті 2ТB.

Таким чином, вищевказані предмети і документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані, самостійно і в сукупності, як докази вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий до суду не з`явились. Прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просить задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого та прокурора.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 98, 131,170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, у громадянки України ОСОБА_5 , в службовому кабінеті АДРЕСА_1 , а саме:

- паспорт громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_1 , від 02.05.2024, орган що видав 5115;

- паспорт громадянина України для виїзду закордон № НОМЕР_2 від 12.04.2017, орган що видав 5102;

- паспорт громадянина України для виїзду закордон № НОМЕР_3 від 25.04.2024, орган що видав 5101;

- міжнародне журналістське посвідчення № НОМЕР_4 ;

- клаптик паперу на якому наявні печатні літери та цифри, а також рукописні цифри перші «1719».

- мобільний телефон марки «Nomi» синьо-помаранчевого кольору, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», м.н.: НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Nomi» чорно-червоного кольору, без сім-картки;

- мобільний телефон марки «Iphone» сірого кольору, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору у силіконовому чохлі чорного кольору, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- планшет «Xiaomi Hyper» у чохлі книжці з клавіатурою чорного кольору, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- ноутбук «MacBook» модель « НОМЕР_6 , сірого кольору, на кришці вказаного ноутбуку наявне зображення у вигляді фотоапарату, з системою логічного захисту, пароль від якої власник відмовився надавати;

- жорсткий диск марки «Seagate» об`ємом пам`яті 2ТB.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: