Справа 688/2604/24
№ 1-кп/688/192/24
Вирок

Іменем України

11 липня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка кримінальне провадження №0000192 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

27 січня 2024 року старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, достовірно знаючи порядок перетину Державного кордону України, запропонував громадянину РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 , здійснити незаконне, поза встановленими пунктами пропуску, переправлення його через Державний кордон України на територію України через республіку Білорусь.

Після цього, на виконання свого протиправного наміру ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 , за допомогою особистого ноутбуку марки «МSI Delta 15», серійний номер № НОМЕР_1 та мобільного телефону марки «SAMSUNG GALAXY А13», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім картками мобільних операторів ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» № НОМЕР_4 та ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , підшукав та побудував маршрут руху із населеного пункту Дрочава Берестейської області Республіки Білорусь до села Мельники Ковельського району Волинської області, відшукав інформацію про систему фізичного захисту в місці перетину, про розклад патрулювання конкретної ділянки державного кордону України з Республікою Білорусь, сприяв ОСОБА_6 іншими порадами та вказівками для досягнення відповідного злочинного результату. Вказану інформацію, перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 , що по АДРЕСА_3 , переслав на мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Іnfinix NOTE 30», ІМЕI 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 .

Керуючись вказівками ОСОБА_4 , громадянин РФ ОСОБА_6 , 27 січня 2024 року близько 02 год 00 хв перетнув у пішому порядку поза пунктом пропуску державний кордон України з Республікою Білорусь між населеним пунктом Дрочава Берестейської області Республіки Білорусь та селом Мельники Ковельського району Волинської області. При цьому, подолав контрольну смугу, протитанковий рів і потрапив на територію України.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Показання обвинуваченого та обгрунтування недоцільності дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому, просив його не позбавляти волі. Вказав, що восени 2023 року на платформі «Discord» познайомився з ОСОБА_6 , громадянином РФ, який через пів року їх знайомиства виявив бажання переїхати проживати на територію України, а тому по дружбі запропонував йому допомогти у цьому. За допомогою особистого ноутбуку та мобільного телефону за місцем проживання у мережі інтернет у «гугл мапс» підшукав та побудував маршрут руху із населеного пункту АДРЕСА_4 , відшукав інформацію про систему фізичного захисту в місці перетину, про розклад патрулювання конкретної ділянки державного кордону України з Республікою Білорусь. Інформацію та координати для перетину кордону направляв ОСОБА_6 через вищевказану платформу. Після прибуття останнього до с. Мельники, він зателефонував йому на мобільний з телефону місцевої жительки, на картковий рахунок якої він в подальшому перекинував грошові кошти для ОСОБА_6 в сумі 1000 грн, за допомогою яких він доїхав до м. Хмельницький, де його зустрів та перевіз до місця свого проживання у с. Городище. В подальшому, порадившись з рідними, звернувся до міграційної служби з метою узаконення перебування ОСОБА_6 на території України. Отримавши відмову у цьому, про вчинене самостійно повідомив поліцію. Також зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, просив не досліджувати докази обвинувачення, оскільки не оспорює фактичних обставин, встановлених стороною обвинувачення.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст фактичних обставин і їх не оспорює, просив визнати недоцільним їх дослідження, вказуючи на те, що внаслідок розгляду справи, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не будуть порушені права обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 , посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, фактичні обставини не оспорює, не заперечив проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, вважає необхідним дослідити лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, письмові документи про судові витрати та речові докази.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, письмових документів про судові витрати та речові докази і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 332 КК України якорганізація незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він уперше притягається до кримінальної відповідальності, неодружений, має місце постійного проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради Хмельницької області не перебуває, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , за місцем служби характеризувався з негативної сторони. Згідно досудової доповіді Шепетівського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, середній.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 332 КК України є нетяжким злочином.

В судовому засіданні обвинувачений висловив щирий жаль щодо вчиненого діяння та осуд власної поведінки, визнав, що так вчинив, щоб допомогти другу.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є повне визнання вини, з`явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 366 від 13.05.2024 року ОСОБА_4 виявляє емоцйно-нестійкий розлад особистості, виявляв такий і на період інкримінованого кримінального правопорушення, проте усвідомлював свої дії, міг керувати ними та відповідати за них, усвідомлює свої дії та може керувати ними й на теперішній час, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, отже є осудним.

Мотиви призначення покарання

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є необережним тяжким злочином, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи вік обвинуваченого, майновий стан, наслідки, що настали, а також характер діяння, поведінку ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, щире розкаяння обвинуваченого, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті за якою притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі та про можливість виправлення обвинуваченого і досягнення цілей покарання без ізоляції його від суспільства, встановивши останньому іспитовий строк тривалістю 1 рік, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, з покладенням обов`язків, визначених у ст. 76 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі достатньої сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На переконання суду таке покарання повністю відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про його особу.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- ноутбук марки «МSI Delta 15» чорного кольору серійний номер № НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY А13», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім картками мобільних операторів ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» № НОМЕР_4 та ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_4 , скасувавши їх арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2024 року;

- 3 сім-картки невідомого оператора стильникового зв`язку, флешнакопичувач чорного кольору марки «Kingston» об`ємом пам`яті 32 Gb, що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_4 , скасувавши їх арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року;

- мобільний телефон марки «Іnfinix NOTE 30», ІМЕI 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 фіолетового кольору із сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» № НОМЕР_9 , що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_6 , скасувавши їх арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2024 року;

- мобільний телефон марки та моделі «NOKIA 230» ІМЕІ 1: НОМЕР_10 , ІМЕІ 2: НОМЕР_11 , що переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_7 , скасувавши його арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення судової компютерно-технічної експертизи № СЕ-19/123-24/2998-КТ від 20 березня 2024 року в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8