УХВАЛА

Іменем України

26.09.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане старшим слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні за №0001943 від 01.06.2024,

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб.

Як зазначено у клопотанні, 28.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час проведення загальної мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2024 №64 солдата ОСОБА_5 , який прибув у відрядження з військової частини НОМЕР_2 , зараховано на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Однак, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 22.03.2024, близько 15:00 год, самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 та обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами військової частини, проводить час на власний розсуд. У зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення 24.09.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, які серед іншого, відображені у наступних матеріалах досудового розслідування, зокрема: повідомленні військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 02.05.2024; рапорті командира 2 навчальної роти 3 навчального батальйону ОСОБА_7 від 22.03.2024; акті службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 щодо самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 та іншими наданими військовою частиною НОМЕР_1 документами; показаннях свідків - військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 без поважних причин та дозволу командирів; інших матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 сторона обвинувачення, вказує, що метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне право рушення, тобто ризикам, передбаченим п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, наявний реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. Також існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки військовослужбовець ОСОБА_5 , без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 22.03.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , та понад 5 місяців про належність до військової служби органам державної влади та правоохоронні органи не повідомляв, проводячи час на власний розсуд.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Просив місцем утримання підозрюваного під вартою визначити гаупвахту.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що він проходив службу у військах ППО, та у подальшому його було переведено до ДШВ та направлено на навчання у м. Житомир, після чого на службу він не повернувся. Службу залишив у зв`язку з тим, що через стрес у нього були панічні атаки, втрата свідомості, однак належної медичної допомоги йому не надавали, крім того має місце вкрай незадовільне ставлення до солдат у військовій частині. Вину у скоєному визнає, однак такі дії вчинив у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. У задоволенні клопотання просив відмовити.

Захисник у судовому засіданні вказала, що ВСП доставили підозрюваного до м. Житомира, він вже три дні тут, проте, від органу досудового розслідування не переховується та не має такого наміру. Підозрюваний два роки перебуває на службі, даних про незадовільне проходження служби не має, раніше не судимий. Має намір продовжувати службу, йому потрібно підлікуватися. Посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину, не відповідає дійсності. Дані документів, які захисник просить долучити до справи, свідчать про те, що його було направлено на лікування, та він покинув медичний центр. Проти клопотання заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, наголошуючи також, що просить не застосовувати тримання під вартою ще й саме через утримання на гаупвахті, тому що знає умови і впевнена, що це зашкодить здоров`ю підозрюваного. Натомість, адвокат впевнена, що підозрюваний з`являтиметься на вимогу.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001943 від 01.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

24.09.2024 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, обставини та характер можливого правопорушення, а саме що ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби та не повідомляв про місце свого перебування компетентні органи, є підстави припускати, що у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Стосовно доводів сторони захисту слідчий суддя враховує, що дійсно у доданій до клопотання медичній характеристиці на рядового ОСОБА_5 (даний документ без дати) вказано про те, що за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 за медичною допомогою не звертався, стаціонарно не лікувався. При цьому, стороною захисту надано копії документів щодо направлення, зі слів захисника, саме ОСОБА_5 для консультації до лікаря психіатра в/ч НОМЕР_3 у грудні 2023 року, та у березні 2024 року - до лікаря інфекціоніста у в/чА1085 (нерозбірливо, можливо, в/ч НОМЕР_4 ), і за наслідками консультації рекомендовано госпіталізація в Андрушівську лікарню. Водночас, ураховуючи, що медична характеристика не містить дати її складення, а подані стороною захисту копії медичних документів у наданому вигляді не містять відомостей щодо особи, якої вони стосуються, тому вважати, що у доданих до клопотання документах відображено недостовірні відомості, слідчий суддя підстав не має. Обгрунтованості підозри ОСОБА_5 щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, доводи сторони захисту також не спростовують.

Крім того, жодним чином не підтверженими відповідними доказами є доводи підозрюваного та захисника щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_5 , відтак підстави уважати, у т.ч., що до підозрюваного за його станом здоров`я неможливо застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, відсутні. Водночас, враховуючи позицію захисника підозрюваного щодо заперечення проти утримання саме на гаупвахті, а також, зважаючи на обмежену кількість місць на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідчий суддя вважає за можливе, у даному випадку, не визначати місцем утримання підозрюваного під вартою гаупвахту.

Таким чином, оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням приписів п.3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.11.2024 включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 24.11.2024 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-45 год 30.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1