Справа №463/8990/24
Провадження №1-кс/463/7528/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

24 вересня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Нова Скварява Жовківського району Львівської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, із середньою-спеціальною освітою, раніше не судимому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , одруженому, маючому на утриманні дитину 2016 року народження,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000596 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2023 № 18 сержанта військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а також наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 № 126 призначено на посаду командира бойової машини командиром 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

08.12.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2023 № 312 сержанта військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

У порушення вказаних вимог нормативно-правових актів, сержант ОСОБА_4 , самовільно залишив військову частину тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, військовослужбовець військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 17.01.2024 самовільно залишив тривалістю понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки в ТУ ДБР у м. Львові, а саме до 24.09.2024.

Відтак, у період з 17.01.2024 по 24.09.2024 сержант ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував.

Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обґрунтованість якої підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: заявою військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 30.04.2024 №5511вих; матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 , в їх сукупності (рапортами, доповідями витягами з наказів, характеристиками, тощо); інформацією ВМКЦ Західного регіону, про не перебування на стаціонарному лікуванні в період самовільного залишення військової частини; протоколами допиту свідків; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У зв`язку з повідомленням ОСОБА_4 про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчините інше кримінальне правопорушення, потребується застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні, та просила таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, оскільки підозра є необґрунтованою, а ризики належним чином не доведені. Підозрюваний після поранення проходив лікування, за першим викликом добровільно з`явився в ДБР, у підозрюваного наявні міцні соціальні зав`язки, зокрема на його утриманні перебуває дитини, 2016 року народження, тому просили при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000596 від 07.05.2024.

Як вбачається з повідомлення про підозру від 24.09.2024 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, зокрема заявою військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 30.04.2024 №5511вих; матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 , в їх сукупності (рапортами, доповідями витягами з наказів, характеристиками, тощо); інформацією ВМКЦ Західного регіону, про не перебування на стаціонарному лікуванні в період самовільного залишення військової частини; протоколами допиту свідків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, тому з метою запобігти ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою строком шістдесят днів.

Разом з тим, оскільки відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право, а не зобов`язаний не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, враховуючи особу підозрюваного та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн., оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України,-

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, починаючи з 24 вересня 2024 року та закінчується о 24 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

У випадку внесення застави на відповідний рахунок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2. Не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27.09.2024.

Суддя: ОСОБА_1