Справа № 203/5639/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю представника скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 04.09.2024 року про закриття кримінального провадження №0001189. В обгрунтування скарги посилався на неповноту проведення досудового розслідування, необгрунтованість та передчасність винесення оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просила задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали за скаргою та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001189, відомості за яким внесено до ЄРДР 29.04.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2024 року у справі №205/8557/20, якою доручено провести перевірку зазначених обвинуваченим ОСОБА_4 обставин застосування до нього співробітниками спецпідрозділу поліції насильства під час його затримання в ході обшуку 10.09.2020 року, а також інших порушень його прав під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0001109 від 10.09.2020 року за ч.1 ст.263 КК України.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 04.09.2024 року вказане вище кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Самостійність слідчого в його процесуальній діяльності згідно ч.5 ст.40 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст.22 цього Кодексу пов`язана з обстоюванням стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст.ст.93,94,223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій.

Під час розгляду скарги та дослідження матеріалів кримінального провадження №0001189 встановлено, що в ході досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_4 щодо викладених ним під час розгляду справи за його обвинуваченням обставин проведення обшуку, витребувані відповідні матеріали кримінального провадження №0001109, у т.ч. копію протоколу обшуку, диск з відеозаписом щодо його проведення; допитано в якості свідка слідчого ОСОБА_5 , яким проводився обшук та складався відповідний протокол обшуку; витребувано інформацію та документи з ІТТ №1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо доставки ОСОБА_4 до ІТТ №1 та виявлених в нього тілесних ушкоджень.

З вказаних матеріалів вбачається, що при доставленні ОСОБА_4 до ІТТ №1 в нього було виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми на лобові, що спростовує його покази про нанесення працівниками поліції під час обшуку йому ударів ногами в область грудної клітини, по бокам та в груди.

Під час допиту ОСОБА_4 зазначав, що відповідні події відбулись 10.09.2020 року близько 08-30 г.

Згідно акту №277 від 11.09.2020 року, складеного ІТТ №1, вбачається, що останній зазначив про отримання ушкоджень 10.09.2020 року о 09-40 г. Також підписом засвідчив, що претензій до співробітників не має.

Відповідно до протоколу обшуку вбачається, що обшук проводився в присутності захисників ОСОБА_4 . При цьому, в протокол відсутні зауваження останніх за наслідками його проведення щодо застосування працівниками поліції фізичного насильства, а також фальсифікації доказів, як не заявлялось про це і на стадії досудового розслідування в подальшому.

Вказані обставини були предметом перевірки судом під час розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, що вбачається із вироку Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2023 року у справі №200/8557/20, що внесено до ЄДРСР, відомості якого суд має право користуватись при здійснення судочинства відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень».

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що під час досудового розслідування було проведено необхідні слідчі дії, повно та всебічно досліджено обставини у кримінальному провадженні і слідчим прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження, а тому, в задоволенні скарги слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.2,9,91,94,223,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарг представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 04 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001189.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1