КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №379/1448/19 Головуючий першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3787/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 вирок Богуславського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Тараща Київської області, який зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, тимчасово непрацюючого, маючого на утриманні одну малолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 07.05.2018 року вироком Рокитнянського районного суду Київської області від за ч. 2 ст. 185, із застосуванням статей 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 06.05.2021 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст. 185 ч. 2, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років і шести місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.122, ч.1 ст.121, ч.1 ст.119 КК України та призначено йому покарання за:

- ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один)рік;

- ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- ч.1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підстав ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання ОСОБА_8 за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України, остаточно до відбуття призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Постановлено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбування покарання зарахувати покарання, відбуте ним частково за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 року, а саме з 08 червня 2021 року (дата набрання вироком від 06.05.2021 року законної сили) до постановлення даного вироку.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2019 року до 08 червня 2021 року.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з дня ухвалення даного вироку, а саме з 11 березня 2024 року.

Арешт майна, який було накладено згідно ухвали слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року, скасовано на підставі ч.4 ст.174 КПК України для вирішення питання речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено статтею 100 КПК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 - 4008 (чотири тисячі вісім) гривень 07 копійок на користь комунального некомерційного підприємства Таращанської міської ради «Таращанська міська лікарня».

Згідно вироку суду, 05.08.2019 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували в домоволодінні останнього, що розташоване по АДРЕСА_2 . В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, після чого у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_13 .

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_13 , наніс останньому три удари кулаком правої руки в область ребер зліва. Від даних ударів ОСОБА_13 впав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_13 та наніс йому чотири удари кулаком правої руки в область ребер зліва.Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_13 фізичного болю та тілесні ушкодження у вигляді перелому 8, 9 ребер зліва.

Згідно з висновком експерта № 320Д від 13.09.2019, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи, виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді перелому 8, 9 ребер зліва, відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я більше 21 дня (термін зрощення перелому).

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 11.08.2019 року приблизно о 03 годині 00 хвилин разом із ОСОБА_11 прийшли в будинок ОСОБА_14 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де знаходились господар будинку ОСОБА_14 , а також ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Під час перебування всередині житлового будинку між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 і ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, після чого вищевказані особи та ОСОБА_11 вийшли на поріг вказаного житлового будинку, де конфлікт продовжився.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_14 . З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_14 , підійшов до останнього та наніс йому один удар ліктем правої руки в голову, від чого ОСОБА_14 впав на тверде покриття, внаслідок чого отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливу над твердою мозковою оболонкою в ділянці лівої тім`яної частки (з ознаками тривалої організації), крововиливу під твердою мозковою оболонкою в «...проекції правої тім`яної, потиличної, скроневої долі і лівої тім`яно-потиличної долі...» (з ознаками тривалої організації), посттравматичних гідром на базальній поверхні лобних та правої скроневих часток.

Крім того, ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії підійшов до потерпілого ОСОБА_14 та умисно наніс йому декілька ударів кулаками рук в область грудної клітки, завдавши фізичного болю та заподіявши закриту травму грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер з лівобічним гемопневматораксом.

З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_14 було доставлено до КНП Таращанської районної ради «Таращанська ЦРЛ», де він перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та неврологічному відділенні з 11 по 21.08.2019. Після виписки з лікарні ОСОБА_14 від отриманої закритої черепно-мозкової травми помер 08 жовтня 2019 року.

Згідно з висновком експерта №38/К від 27.03.2023 року, складеного за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи, виявлена у ОСОБА_14 закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів над і під тверду мозкову оболонку, посттравматичних гідром на базальній поверхні лобних та правої скроневих часток, та закрита травма грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер з лівобічним гемопневматораксом відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_14 стала закрита черепно-мозкова травма.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив необережне вбивство ОСОБА_14 та спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, саме множинних переломів ребер з лівобічним гемопневматораксом.

Прокурор в кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України, остаточно до відбуття призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбування покарання зарахувати покарання, відбуте ним частково за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 року, а саме з 08 червня 2021 року (дата набрання вироком від 06.05.2021 року законної сили) до постановлення даного вироку.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2019 року до 08 червня 2021 року.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 11 березня 2024 року.

На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає у скарзі про те, що висновок суду про відсутність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, із силою завдав потерпілому улар ліктем руки в голову - життєво важливий орган, від чого потерпілий впав на тверду поверхню і вдарившись головою, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. На думку прокурора, обвинувачений умисно задавши без попередження сильного удару потерпілому в голову, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, не передбачав, але свідомо припускав такі наслідки, як різке падіння потерпілого і удар на тверду поверхню, від чого його здоров`ю буде спричинено шкода. Отже, відповідно до судової практики, коли винний діє з невизначеним умислом, він має відповідати за той результат, який фактично було заподіяно. При цьому апелянт посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.05.2021 року у справі № 711/2233/18.

Крім того, про наявність умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження підтверджується подальшими діями обвинуваченого, який після удару в голову потерпілого умисно наніс йому декілька ударів кулаками рук в область грудей, завдавши тяжкі тілесні ушкодження. На переконання прокурора, дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати не за ч.1 ст.119, а за ч.2 ст.121 КК України.

При цьому вказує, що суд на порушення вимог ст. 337 КПК України при ухваленні вироку вийшов за межі судового розгляду, оскільки змінив не лише правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 на ч.1 ст.119 КК України, а й додатково кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, таким чином застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Поряд з цим, апелянт також вказує на не врахування судом обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_8 маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення вчинив нові умисні злочини, а саме ОСОБА_8 був засуджений 07.05.2018 року вироком Рокитнянського районного суду Київської області від за ч. 2 ст. 185, із застосуванням статей 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Згідно оскаржуваного вироку обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення 05.08.2019 року та 11.08.2019 року.

Захисник ОСОБА_7 не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.124 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ст.124 КК України у виді позбавлення влові на строк 2 роки, а на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України, остаточно до відбуття призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2019 року до 08 червня 2021 року, до постановлення вироку у даній справі. Звільнити ОСОБА_8 з-під варти із зали суду у зв`язку з відбуттям покарання. Захисник зазначає про участь обвинуваченого в судовому засіданні Київського апеляційного суду.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що згідно показань обвинуваченого, в останнього не було умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, він захищався, оскільки в потерпілого була дерев`яна палиця, тому обвинувачений захищаючись від палиці, перевищуючи межі необхідної оборони наніс ще декілька ударів потерпілому, після чого повідомив працівникам поліції про наявність в потерпілого тілесних ушкоджень, якому необхідна медична допомога, що також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 . Вважає, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Крім того зазначає, що потерпіла ОСОБА_15 підтвердила, що її батько ОСОБА_14 зловживав спиртними напоями і міг у стані сп`яніння спровокувати бійку з ОСОБА_8 , тому на думку сторони захисту показання потерпілої підтверджують ймовірну агресивну поведінку потерпілого та не спростовують наявність у нього палиці під час конфлікту з обвинуваченим.

На переконання захисника, виходячи з висновку комісійної судово-медичної експертизи, призначеної в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, та з огляду на механізм черепно-мозкової травми, її виникнення за обставин і в час як показав ОСОБА_8 і свідок ОСОБА_11 у ході проведення слідчого експерименту 28.10.2019 року не виключається. Зазначає, що закрита травма грудей у вигляді множинних переломів ребер належить до тяжких тілесних ушкоджень.

Вважає, що обвинувачений надав в судовому засіданні правдиві та об`єктивні показання, які узгоджуються з показаннями свідків та висновок комісійної судово-медичної експертизи. При цьому слід врахувати, що обвинувачений не переховувався, не приховував сліди бійки, сприяв у наданні медичної допомоги потерпілому, сприяв розкриттю злочинів.

Обвинувачений не погоджуючись з вироком суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ст.119 КК України, та визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,та призначити йому покарання із застосуванням положень статей 66, 69 КК України до ст.122 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за статтями 122, 124 КК України та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 року. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 попереднє ув`язнення з 11 серпня 2019 року.

На обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає про порушення вимог ст. 94 КПК України, безпідставне не врахування судом його щирого каяття та сприяння розкриттю злочинів і не застосування ст. 69 КК України, не врахування судом пояснень свідка ОСОБА_11 , який підтвердив в судовому засіданні, що потерпілий ОСОБА_14 . ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння та обвинувачений наніс останньому тяжкі тілесні ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони, а саме вдарив потерпілого ліктем руки, внаслідок чого останній впав на тверде покриття. Крім того зазначає, що згідно протоколу обшуку від 11.08.2019 року, біля будинку було виявлено дерев`яну палицю, якою ОСОБА_14 намагався нанести шкоду здоров`ю ОСОБА_8 .

Зазначає, що основною причиною смерті потерпілого є недоліки надання медичної допомоги. Зазначає, що суд не дослідив факт отримання потерпілим переломів з правого боку грудної клітки в іншому конфлікті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційних скарг захисту, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, зазначаються:

- формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи зазначені положення норм КПК України, колегія суддів погоджується з доводами прокурора в апеляційній скарзі щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та вважає їх обґрунтованими з таких підстав.

Склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України відноситься до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного спричинення смерті, оскільки за своєю суттю, природі речей спричинення смерті відбувається єдиним засобом - нанесенням тілесних ушкоджень. Скоюючи необережний злочин з матеріальним складом, особа іноді приводить в рух певні сили, які поза його волею тягнуть настання додаткових тяжчих, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють звичайний склад на кваліфікований інкримінуються йому тільки при встановленні відносно них (наслідків) необережної провини. Відповідно до обвинувального акта, у якому сформульоване змінене обвинувачення (т.4 а.с.144-154) за ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_8 обвинувачується у наступному. 11.08.2019 року приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували в домоволодінні останнього за адресою АДРЕСА_2 . Саме в цей час до житлового будинку ОСОБА_14 прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Перебуваючи всередині житлового будинку між ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, після чого вищевказані особи та ОСОБА_11 вийшли на поріг вказаного житлового будинку.

Далі, на ґрунті триваючих неприязних відносин, між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_14 . З метою реалізації свого злочинного задуму ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров*ю ОСОБА_14 , підійшов до останнього та наніс йому один удар ліктем правої руки в голову, а саме в область лобної кістки, завдавши фізичного болю та заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами над і під тверду мозкову оболонку, посттравматичний гідром на базальній поверхні лобних та правої скроневих часток. Від вказаного удару ОСОБА_14 впав на спину, а ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії підійшов до нього та умисно наніс йому більше десяти ударів кулаками рук по голові та тулубу, завдавши фізичного болю та заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з множинними переломами ребер з лівобічним гемопневматораксом.

Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_14 помер.

Згідно з висновком експерта №38/К від 27.03.2023 року, складеного за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи, виявлена у ОСОБА_14 закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів над і під тверду мозкову оболонку, посттравматичних гідром на базальній поверхні лобних та правої скроневих часток, та закрита травма грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер з лівобічним гемопневматораксом відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_14 стала закрита черепно-мозкова травма. Згідно вироку, з установлених обставин суд вбачав, що ОСОБА_8 під час конфлікту з ОСОБА_14 умисно вдарив останнього ліктем руки в обличчя, від чого потерпілий упав на тверду поверхню і, ударившись головою, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. Таким чином, тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів над і під твердою мозковою оболонкою, посттравматичних гідром на базальній поверхні лобних та правої скроневих часток, яке спричинило смерть ОСОБА_14 , було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ОСОБА_8 удару в ділянку голови потерпілого, а результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати. Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а вбивство, вчинене через необережність, у зв`язку з чим дії ОСОБА_8 підлягають правильній кваліфікації за частиною першою статті 119 КК України, як вбивство вчинене через необережність.

При цьому, прийнявши рішення щодо перекваліфікації дій обвинуваченого, суд обмежився лише мотивами зміни кваліфікації та послався на висновки комісійної судово-медичної експертизи, вказавши про те, що тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів над і під твердою мозковою оболонкою, посттравматичних гідром на базальній поверхні лобних та правої скроневих часток, яке спричинило смерть ОСОБА_14 , було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ОСОБА_8 удару в ділянку голови потерпілого, а результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати. Оскільки закрита травма грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер з лівобічним гемопневматораксом відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та ці ушкодження не знаходяться у причинному зв*язку із настанням смерті ОСОБА_14 , то дії ОСОБА_16 суд додатково кваліфікував за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Тобто, прийнявши рішення щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України, суд додатково кваліфікував його дії за ч.1 ст. 121 КК України, чим вийшов за межі пред*явленого обвинувачення. Окрім того, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 , суд першої інстанціїне виклав у вироку формулювання обвинувачення за ч.1 ст.119 КК України, визнаного судом доведеним, не зазначив доказів на підтвердження встановлених судом обставин у провадженні, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів відмічає, що не дотримання судом першої інстанції вимог п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, перешкоджає апеляційному суду переглянути вирок в межах апеляційних доводів прокурора щодо неправильної перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.121 на ч.1 ст. 119 та ч.1 ст. 121 КК України та невідповідності призначеного обвинуваченому покарання.

У зв`язку з цим, виходячи із передбачених ч.6 ст.9, ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення законності, змагальності сторін у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що ухвалений вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч.2 і ч.3 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

При цьому апеляційний суд вважає, що під час нового судового розгляду суду першої інстанції належить перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, захисника, обвинуваченого щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого, врахувати в повній мірі дані про особу обвинуваченого та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, інші доводи апеляційних скарг та врахувавши вимоги п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України прийняте законне і обґрунтоване судове рішення. З огляду на зазначене та призначення нового судового розгляду, необхідним є вирішення питання щодо запобіжногозаходу відносно обвинуваченого. На переконання апеляційного суду в контексті даного кримінального провадження, із метою попередження настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 16.11.2024 року. Керуючись ст.ст.405,407, 412 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Богуславського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не більше ніж на 60 днів, а саме до 16.11.2024 року включно.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4