Провадження № 1-кс/643/1642/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні погоджене прокурором у кримінальному провадженні, клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0007476 від 15.09.2024, про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, раніше не судимого, перебуваючого на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії обчислювача другого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого впс (тип С), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007476 від 15.09.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про що йому повідомлено 16.09.2024.

17.09.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання, тобто до 14.11.2024 включно.

Постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 07.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, а саме до 14.12.2024.

Слідчий за погодженням із прокурором 08.11.2024 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.12.2024.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до15 років, тому є підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки у підозрюваного продовжують існувати, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спроби:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії обчислювача другого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого впс (тип С), місцезнаходження частини, в якій він проходить військову службу, в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 перебуваючи не в умовах ізоляції може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема документів, що стосуються проходження ним військової служби та виконання покладених обов`язків з військової служби, обставин вчинення кримінального правопорушення, тощо;

- незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співлужбовців здійснити вплив на потерпілих, свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, маючи фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами і безперешкодний доступ до вогнепальної зброї та боєприпасів за допомогою яких може погрожувати свідкам, у кримінальному провадженні, тим самим примусити останніх змінити свої показання або взагалі відмовитись від них. Окрім того, перебуваючи на волі ОСОБА_4 , зможе, у тому числі шляхом грошових активів та соціальних зв`язків, незаконно впливати на свідків;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, під загрозою тяжкості покарання, усвідомлюючи невідворотність покарання, маючи всі необхідні засоби та можливості, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном або на території тимчасово непідконтрольній владі, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину. Також ОСОБА_4 проходячи службу у 1 прикордонному загоні в умовах військового стану може продовжувати злочинну діяльність та вчинювати інші кримінальні правопорушення.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному, не надає можливості останньому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду чи впливу на свідків. Наявні ризики є дійсним і триваючими, та виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, крім того, даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків, не виявлено. Для закінчення досудового розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме:

- долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово молекулярно генетичної експертизи, яка на даний час не завершена;

- долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово медичної експертизи трупа;

- завершити зібрання матеріалів, що характеризують особу підозрюваного;

- з урахуванням всіх зібраних доказів скласти остаточне письмове повідомлення про підозру та виконати вимоги ст. 276-279 КПК України в повному обсязі;

- ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду.

На судовому засіданні прокурор просив слідчого суддю, з урахуванням того, що обставини, які служили підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , та приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання просив відмовити, обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. У разі задоволення клопотання визначити розмір застави.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного та зазначив, що клопотання не обґрунтоване, ризики не конкретизовані, не вказано яким чином його підзахисний може перешкоджати слідству або переховуватися. ОСОБА_4 бажає продовжувати нести військову службу, має міцні соціальні зв`язки, а саме дорослого сина та зареєстроване місце проживання. Просив змінити запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, який він може відбувати за місцем несення служби. У разі задоволення клопотання слідчого, визначити розмір застави. Також просив не враховувати пояснення ОСОБА_4 дані слідчому, коли він не перебував у якості підозрюваного.

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого відповідає вимогам, визначеним у ст. 199 КПК України, зокрема - містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу ризики не зменшились; містить виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними, відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме: оглядом місця події та вилученими речовими доказами; допитами у якості свідків солдатів та керівництва 1 Прикордонного загону ДПСУ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а саме, серед іншого, необхідно отримати висновки судово молекулярно генетичної експертизи, судово медичної експертизи трупа, які наразі знаходяться на виконанні в експертній установі; завершити зібрання матеріалів, що характеризують особу підозрюваного; виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, а саме, надати доступ підозрюваному, захиснику до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також провести інші слідчі (розшукові) дій, необхідність в проведенні яких, може виникнути в ході досудового розслідування, та які будуть мати суттєве значення для повноти досудового розслідування.

Вказані процесуальні дії не були завершені раніше у зв`язку із особливою складністю через необхідність виконання слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів, а також у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій.

В матеріалах справи наявні докази продовження у встановленому законом порядку строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженні до 14.12.2024.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Так, у відповідності до положень ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування у випадку, передбаченому цим кодексом.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, враховуючи наявні відомості про особу підозрюваного, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде переховуватися від органу досудового слідства та суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вказане кримінальне правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого такий підозрюється, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час розгляду справи, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 184, 185, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 33 дні, тобто до 14.12.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15 листопада 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1