Провадження №11-кп/801/876/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2024 року відносно засудженого :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, раніше судимого:

-29.12.2009 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-26.05.2011 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ст. 70,71 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі;

-30.05.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 70, 71 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі;

- останній раз 04.04.2023 вироком Вінницького апеляційного суду за ч.2 ст.289, ч.2 ст.345, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, який залишено без змін постановою Верховного суду України від 12.12.2023,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі у відповідності до ст.81 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , яка мотивована тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2023 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 29.04.2020 по 27.10.2021, та з 14.01.2022 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно вироку Вінницького апеляційного суду від 04.04.2023 призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.0.2019, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 345 КК України призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано відбуте ним покарання за вироком Вінницького міського суду вінницької області від 30.05.2019.

Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину.

В решті вирок залишено без змін.

На теперішній час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Вінницькій ВП №86.

Початок строку відбування покарання 04.04.2023, а кінець строку 17.05.2025.

Фактично засудженим ОСОБА_7 відбуто станом на 10.04.2024 покарання 4 роки 9 місяців 12 днів, тобто відбув 2/3 строку покарання, характеризується позитивно, тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні представник колонії ОСОБА_9 заперечував проти задоволення заяви, вважає, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_10 заперечував проти задоволення заяви.

Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 заяву підтримали.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції у мотивувальній частині спочатку прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню. Однак, в подальшому суд вказав, що до засудження ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, однак після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку ОСОБА_7 та схильність останнього до скоєння злочинів. За час відбування покарання ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень не мав, відомості про працевлаштування засудженого в установі та про його сумлінне ставлення до праці в справі відсутні. Питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, доказів того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення суду надано не було.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2024 року та ухвалити нову, якою його клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є немотивованою, так якз урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 та характеризуючих даних на засудженого наданих установою за місцем відбування покарання, ОСОБА_7 в повній мірі довів своє виправлення та можливість його звільнення.

Також, твердження суду про те, що ОСОБА_7 не працевлаштований є хибним, оскільки «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. Таким чином на думку сторони захисту, засуджений ОСОБА_7 залучається до праці і своє працею, роботою з благоустрою, ставленням до неї довів, що став на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанціїапеляційну скаргу захисника з доповненнями підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги з доповненнями захисника, просив судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання до апеляційного суду представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило. Тому, з урахуванням положення ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність представника установи.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Вінницького апеляційного суду від 04.04.2023 за ч.2 ст.289, ч.2 ст.345, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. Вказаний вирок було залишено без змін постановою Верховного суду України від 12.12.2023.

Відповідно до наявної в матеріалах особової та судової справи характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 10.04.2024, початок строку відбування покарання рахується з 04.04.2023 року, кінець строку 17.05.2025, фактично з урахуванням строку перебування особи під вартою ОСОБА_7 станом на 10.04.2024 відбув 4 роки 9 місяців 12 днів.

За період відбування покарання в установі характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. На профілактичних обліках не перебуває. Бажає змінити своє життя, має позитивні плани на майбутнє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, легко піддається чужому впливу. По відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо, намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Виконує роботи з благоустрою установи, намагається дотримуватися правил пожежної безпеки. Відвідує заходи профілактичного характеру. Залучений до програми диференційованого впливу «Підготовка до звільнення».

Визначено ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній та середній ризик ймовірної небезпеки для суспільства. Заходи направленні на розвиток навичок контролю емоцій та керування своєю поведінкою, підвищення вмотивованості щодо припинення алкоголю, виконані частково. Соціально-корисні зв`язки підтримує з батьком, що позитивно впливає на засудженого ОСОБА_7 .

Під застосування передбачених законодавством заохочувальних норм, зокрема під дію ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України підпадав по відбутті 1/3 частини строку призначеного покарання 17.05.2022. Рішенням комісії установи, протокол №13 від 06.06.2023, ОСОБА_7 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Під застосування ст. 82 КК України підпадав по відбутті 1/2 частини строку призначеного покарання 17.05.2023. Рішенням комісії установи, протокол №13 від 06.06.2023, відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Під дію ст. 81 Кримінального кодексу України підпадав по відбутті 2/3 частини строку призначеного покарання 16.11.2023. Рішенням комісії установи, протокол №24 від 21.11.2023, відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, як особі що не довела свого виправлення.

Разом з тим, щодо ставлення ОСОБА_7 до правопорушення, останній бере відповідальність за вчинені дії на себе. Не звинувачує інших осіб, не виправдовується, не стверджує, що не було іншого виходу. Вважає, що з ним вчинили справедливо. Свою вину у вчиненні в інкримінованому правопорушенні визнав. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 апеляційний суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Так, сумлінна поведінка означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; активну участь у самодіяльних організаціях засуджених, виконання розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу; товариському ставленні до інших засуджених.

В ході апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 станом на 11.09.2024 відбув більше 3/4 строку покарання, до повного відбуття покарання залишилося 8 місяців 7 днів. Виконує роботи із благоустрою установи, відвідує заходи виховного та режимно-профілактичного характері, залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Свою вину у вчиненому визнав, цивільний позов не заявлявся. Підтримує соціально-корисні зв`язки з батьком, що позитивно вплинуло на процес його виправлення. За час відбування покарання заходи стягнення до нього жодного разу не застосовувались. Разом з тим, навпаки згідно дослідженого судом витягу з наказу начальника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» від 10.07.2024 №299/ОД-24, заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. Також під час апеляційного розгляду встановлено що засуджений ОСОБА_7 на даний час офіційно працевлаштований у ВК№ 86 та отримує заробітну плату.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що всі вищеперераховані обставини вказують на сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_7 під час всього відбуття покарання, а тому він заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України, а саме умовно - дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу й на те, що бабуся та батько засудженого ОСОБА_7 є особами похилого віку та потребують сторонньої допомоги, так як інших рідних осіб у них не має.

За таких обставин, доводи захисника викладені в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, спростовують висновки суду першої інстанції та дають достатні обґрунтовані підстави апеляційному суду для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення клопотання захисника в інтересах засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки він не є достатньо обґрунтованим, так як в клопотанні захисника, вматеріалах особової справи та матеріалах судового провадження наявні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2024 рокускасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Вінницького апеляційного суду від 04.04.2023 р. умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк покарання 8 місяців 7 днів, станом на 10.09.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11