Справа № 297/4018/24
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

14 листопада 2024 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000685 від 22.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, 20.05.2024 року судимого Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 390-1 КК України до пробаційного нагляду строком 1 рік та 6 місяців,

встановив:

Заступник начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , в межах строку досудового розслідування до 23.12.2024 року, без можливості внесення застави.

Обґрунтовуючи клопотання, заступник начальника СВ вказує на те, що слідчим відділенням Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000685 від 22 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2024 року близько 20:00 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.09.2024 року, знаходячись за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 , де на той час знаходився його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки з останнім схопив кухонний ніж та діючи умисно, з метою заподіяння смерті наніс цим ножем ОСОБА_6 один удар в ділянку грудної клітини справа, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені, від якого ОСОБА_6 помер на місці події, що підтверджується довідкою судово-медичного експерта № 263 від 23.09.2024 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 ґрунтовно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

22 вересня 2024 року о 22:30 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого 20.05.2024 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 390-1 КК України до 1 року 6 місяців апробаційного нагляду, було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23 вересня 2024 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 22.09.2024 року, протоколом затримання ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 24.09.2024 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.11.2024.

?Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуватися від суду, спробам незаконно впливати на свідків та інших учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 обвинувачується за злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Тримання під вартою запобіжний захід, який полягає в ізоляції обвинуваченого від суспільства й утриманні його під вартою на встановлених законом підставах і умовах. Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, та залишаючись на волі, або обравши відносно нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, він зможе продовжити свої злочинні дії.

Так у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного (обвинуваченого).

Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий, а саме 20.05.2024 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 390-1 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, на шлях виправлення не став та вчинив вказаний злочин, чим самим реалізував вказаний ризик.

? Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Все це в сукупності свідчить про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення та дає підстави вважати, що підозрюваний схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Отже, ризики викладені у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не зменшились.

Крім цього, в ході досудового розслідування слідчим СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області було призначено судові молекулярно-генетичні експертизи, які знаходяться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ МВС України та судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Закарпатської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я», висновки вказаних експертиз в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Так, 14.11.2024 року постановою керівника Берегівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було продовжено до 3-ох місяців, а саме до 23.12.2024 року.

З метою неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків передбачених ч. 7 ст. 42 КПК Країни, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігання спробам передбаченим п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та понятих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 21 листопада 2024 року та за цей час неможливо закінчити досудове слідство, а необхідність у даному запобіжному заході не втратив свого сенсу, необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримала. Оскільки слідчим суддею строк досудового розслідування продовжено до 21.11.2024 року, тому з урахуванням цього клопотання про продовження тримання під вартою просила задовольнити. Вказала при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливати на свідків, тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку. Уточнила, що підставою продовження строку тримання під вартою є п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, а вказаний у клопотанні п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України зазначений помилково.

Заступник начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 підтримав клопотання та викладену позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що вказані в клопотанні ризики переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню відсутні, оскільки обставини події підозрюваний заперечує лише в частині умислу на позбавлення життя потерпілого. У зв`язку з цим, просив обрати підозрюваному цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Отже, з метою уникнення такої відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, зазначений в клопотанні ризик, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів, що створюватиме загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких, слідчий суддя також вважає обґрунтованим.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, 23.09.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

23.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від

24.09.2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 дів без визначення розміру застави.

14.11.2024 року постановою керівника Берегівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було продовжено до 3-ох місяців, а саме до 23.12.2024 року.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивними та вимагають додаткового часу. Так, слідству необхідно провести та отримати висновки судових молекулярно-генетичних експертиз, судово-психіатричну експертизу, судово-психіатричну експертизу та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, а також враховуючи факт того, що ОСОБА_6 раніше судимий 20.05.2024 року за ст. 390-1 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, неодружений, ніде не працює, а також існують ризики його переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків з метою ухилитися від відповідальності та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивними та вимагають додаткового часу. Так, слідству необхідно отримати висновки експертиз, допитати свідків, визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій підозрюваного.

Згідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з метою запобігання спробам скоєння підозрюваним перерахованих дій, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слід продовжити застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 грудня 2024 року до 12:10 годин.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання заступника начальника СВ Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000685 від 22.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити .

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України,строк тримання під вартою - до 23 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали закінчується 23 грудня 2024 року о 12 годині 10 хвилин.

Ухвала слідчого судді щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: Лайош ГАЛ