Справа № 467/571/24
Провадження № 1-кп/467/110/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000023, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Берлоги Калушського району Івано-Франківської області, громадянки України, маючої середню спеціальну освіту, пенсіонерки, працевлаштованої дояркою ДП «ДГ «Агрономія» МІП імені В.М.Ремесла НААН України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч. 2 ст.190 КК України

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме в тому що: у вересні 2023 року, точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо перемішених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 року № 333 (в редакції від 30.04.2022) (надалі Порядок), для отримання компенсації особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подасться в паперовій формі або в електронній формі (на електронну адресу, визначену виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною в м. Києві держадміністрацією, відповідною військовою адміністрацією). У разі подання заяви в паперовій формі особа, що розмістила внутрішньо перемішених осіб, пред`являє: документ, який посвідчує його особу, документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п. 4 цього ж Порядку особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаною, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, власноручно заповнила 02 жовтня 2023 року та подала до Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від свого імені заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за вересень 2023 року, в якій зазначила неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання їй грошової компенсації.

У вказаній заяві ОСОБА_4 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказала, що у належній їй квартирі АДРЕСА_3 протягом вересня 2023 року проживали внутрішньо переміщені особи, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які із вересня 2023 року жодного дня у вказаній квартирі не проживали.

В результаті зазначення неправдивих відомостей ОСОБА_4 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, їй Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за вересень 2023 року кошти у сумі 1329 грн. 30 к., як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Внаслідок чого, ОСОБА_4 шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, які їй були незаконно нараховані та виплачені як компенсація втрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб у сумі 1329 грн. 30 к., в результаті чого спричинила вказаному Товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в тому що: також у жовтні 2023 року, точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник повторний протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаною щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнила 03 листопада 2023 року та подала до Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від свого імені заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за жовтень 2023 року, в якій зазначила неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання їй грошової компенсації.

У вказаній заяві ОСОБА_4 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказала, що у належній їй квартирі АДРЕСА_3 протягом жовтня 2023 року проживали внутрішньо переміщені особи, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які із вересня 2023 року жодного дня у вказаній квартирі не проживали.

В результаті зазначення неправдивих відомостей ОСОБА_4 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, їй Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за жовтень 2023 року кошти у сумі 1373 грн. 61 к., як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Внаслідок чого, ОСОБА_4 , шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, які їй були незаконно нараховані та виплачені як компенсація втрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб у сумі 1373 грн. 61 к., в результаті чого спричинила вказаному Товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в листопаді 2023 року, точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник повторний протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаною, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнила 05 грудня 2023 року та подала до Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від свого імені заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за листопад 2023 року, в якій зазначила неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання їй грошової компенсації.

У вказаній заяві ОСОБА_4 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказала, що у належній їй квартирі АДРЕСА_3 протягом листопада 2023 року проживали внутрішньо переміщені особи, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які із вересня 2023 року жодного дня у вказаній квартирі не проживали.

В результаті зазначення неправдивих відомостей ОСОБА_4 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, їй Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за листопад 2023 року кошти у сумі 886 грн. 20 к., як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Внаслідок чого, ОСОБА_4 , шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, які їй були незаконно нараховані та виплачені як компенсація втрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб у сумі 886 грн. 20 к., в результаті чого спричинила вказаному Товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в грудні 2023 року, точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник повторний протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаною, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнила 03 січня 2024 року та подала до Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від свого імені заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за грудень 2023 року, в якій зазначила неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання їй грошової компенсації.

У вказаній заяві ОСОБА_4 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказала, що у належній їй квартирі АДРЕСА_3 протягом грудня 2023 року проживали внутрішньо переміщені особи, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які із вересня 2023 року жодного дня у вказаній квартирі не проживали.

В результаті зазначення неправдивих відомостей ОСОБА_4 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, їй Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за грудень 2023 року кошти у сумі 915 грн. 74 к., як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб.

Внаслідок чого, ОСОБА_4 , шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, які їй були незаконно нараховані та виплачені як компенсація втрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб у сумі 915 грн. 74 к., в результаті чого спричинила вказаному Товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена прохала закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК Україниу зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених нею діянь.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом встановлено, що на час вчинення інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень ст. 51 КУпАП«Дрібне викрадення чужого майна» передбачала настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати (ч. 1 ст. 51) та повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч. 2 ст. 51). При цьому, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ, статті 169 Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», у 2023 році станом на 1 січня був установлений прожитковий мінімум для працездатної особи в розмірі 2684 грн.

За такого, у 2023 році станом на час вчинення інкримінованих обвинуваченій діянь кримінальна відповідальність наставала за викрадення чужого майна шляхом шахрайства на суму, яка перевищувала 268,4 грн. (0,2 х (50% х 2481)).

Однак, станом на даний час ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» діє в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, та передбачає настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 51) та дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом шахрайства настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Також відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За такого, оскільки Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX пом`якшена кримінальна відповідальність через підвищення розміру вартості майна - предмета кримінального правопорушення до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності таким законом.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і вчинені після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Крім того, згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 345/3522/18, «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і вчинені після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності. Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі. Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК».

Таким чином, внесені Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX зміни до ст. 51 КУпАП призвели до декриміналізації діяння щодо викрадення майна, вартість якого станом на час його викрадення шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим дія вказаного Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

За такого, у зв`язку з декриміналізацією станом на даний час передбачена кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна шляхом шахрайства у 2023 році на суму, яка перевищує 2684 грн.

Натомість, згідно з пред`явленим ОСОБА_4 обвинуваченням вартість майна, яким вона заволоділа шляхом шахрайства, станом на дату вчинення інкримінованих діянь становить менше 2684 грн. у 2023 році за кожним епізодом злочинної діяльності, внаслідок чого вчинені нею діяння на теперішній час не належать до кримінальних правопорушень і тому не передбачають настання кримінальної відповідальності.

Таким чином, оскільки під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, та обвинувачена згодна на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу, тому вказане є підставою для закриття кримінального провадження на цій підставі.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час розгляду справи не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 284, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження № 0000023, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч. 2 ст.190 КК України закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК Україниу зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ по справі: квитанцію до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» про сплату грошових коштів в сумі 4504 грн. 85 к. на рахунок Товариства Червоного Хреста України, що зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 7 днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1