Справа № 139/381/24
Провадження №11-кп/801/853/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 02.05.2024,

за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 травня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.27 - ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, звільнивши від призначеного покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2650,48 грн. у відшкодування вартості проведення судово-технічної експертизи документів №СЕ-19/102-24/8481-ДД від 03.05.2024.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.05.2024 на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 23.08.2019 Головним управлінням Дерпродспоживслужби в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасовано.

Речовий доказ: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 23.08.2019 Головним управлінням Дерпродспоживслужби в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 надійшов до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області в порядку статті 302 КПК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Як вбачається, до обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_9 , яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , у якій ОСОБА_10 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, тобто в пособництві у вчиненні підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем та у використанні завідомо підробленого документа, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 на початку серпня 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, знайшов в мережі «Інтернет» оголошення про виготовлення посвідчень тракториста-машиніста з будь-якими категоріями та в ході спілкування із невідомою особою в месенджері «Вайбер» йому за винагороду у сумі 5000 гривень запропоновано отримати посвідчення тракториста-машиніста з відповідними категоріями. У той же час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою та надає права, з метою використання його у власних цілях, а саме посвідчення тракториста-машиніста на власне ім`я. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення, ОСОБА_9 за попередньою домовленістю, за допомогою логістичної компанії ТОВ «Нова Пошта» надіслав невідомій особі в м. Київ копію свого паспорта громадянина України, свій фотознімок та медичну довідку з метою внесення даних до підробленого посвідчення тракториста-машиніста, а також грошові кошти у сумі 5000 гривень. Після чого, у невстановлений під час досудового розслідування день та час, невстановлена особа підробила посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 , видане Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області 23 серпня 2019 року із категоріями «Al», «А2», «Bl», «В2», «El», «Е2».

У подальшому, ОСОБА_9 в смт Муровані Курилівці Вінницької області у середині серпня 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення тракториста-машиніста, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 02.04.1994 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», за допомогою логістичної компанії ТОВ «Нова Пошта» отримав від невстановленої особи завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане Головним управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області 23 серпня 2019 року із категоріями «Al», «А2», «Bl», «В2», «El», «Е2» на ім`я ОСОБА_9 , яке у подальшому зберігав при собі з метою його подальшого використання.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_9 , які виразились в пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, судом кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, орієнтовно о 10 годині 30 хвилин 1 травня 2024 року ОСОБА_9 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , керуючи колісним трактором «Беларус-892», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 належить ФГ « ОСОБА_11 », був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції. У ході перевірки документів на вимогу інспектора СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 пред`явити посвідчення водія, що посвідчує особу, а також відповідне право особи, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане Головним

управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області 23 серпня 2019 року із категоріями «А1», «А2», «В1», «В2», «Е1», «Е2», є підробленим, ОСОБА_9 надав співробітникам поліції вищевказане посвідчення тракториста-машиніста і таким чином використав завідомо підроблений документ.

Умисні дії ОСОБА_9 , які виразились у використанні завідомо підробленого документу, судом кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області стосовно ОСОБА_9 від 15 травня 2024 року змінити на підставі ст. 413 КПК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_9 покарання за ч.5 ст.27 - ч. 1 ст. 358 КК України у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, та звільнення його саме від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У резолютивній частині вироку вказати, що за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України ОСОБА_9 звільнити від покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, дійшовши ґрунтовного висновку про те, що строки давності за ч.5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 станом на день ухвалення вироку закінчилися, безпідставно визначив обвинуваченому за цією статтею конкретний вид та розмір покарання та звільнив від призначеного покарання, а не від покарання взагалі, як передбачає ч. 5 ст. 74 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме положення ч. 5 ст. 74 КК України, що є підставою зміни вироку суду першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни оскаржуваного вироку за доводами апеляційної скарги сторони обвинувачення, оскільки в них не ставиться питання про погіршення процесуального становища його підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, однак про розгляд апеляційної скарги прокурора повідомлявся належним чином, тому згідно з вимогами ч.4 ст.405 КПК України та за згодою учасників судового провадження, які з`явилися до апеляційного суду, судовий розгляд відбувся у його відсутність.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На переконання апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не повністю.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження,кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, вчинене ОСОБА_9 в серпні 2019 року, а тому з моменту його вчинення минуло більше трьох років. ОСОБА_9 не ухилявся від слідства і суду, перебіг строку давності не зупинявся та не переривався.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Тобто, інкриміноване ОСОБА_9 правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

Таким чином, на день розгляду провадження судом першої інстанції сплили строки давності, визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з висновком Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Апеляційним судом установлено, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що строки давності за ч.5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 станом на день ухвалення вироку закінчилися, безпідставно визначив обвинуваченому за цією статтею конкретний вид та розмір покарання та звільнив від призначеного покарання, а не від покарання взагалі, як передбачає ч. 5 ст. 74 КК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст.413 КПК України неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню ч.5 ст. 74 КК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Отже, ОСОБА_9 за ч.5 ст.27 - ч.1 ст. 358 КК України слід звільнити від покарання без визначення його виду і розміру на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 413,419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 травня 2024 року стосовно ОСОБА_9 за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України - змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі ст.413 КПК України.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, та звільнення його саме від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У резолютивній частині вироку вказати, що за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України ОСОБА_9 звільнити від покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4