УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 754/1050/24

провадження № 51-3957ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Згідно з доданими до касаційної скарги копіями судових рішень, слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ухвалою від 14 березня 2024 року задовольнив скаргу захисника ОСОБА_5 та скасував постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 18 травня 2023 року про зупинення кримінального провадження № 0001233 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись із указаною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Київський апеляційний суд ухвалою від 13 травня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Прокурор подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказану вище ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Також Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Частиною 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_5 та скасовано постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 18 травня 2023 року про зупинення кримінального провадження № 0001233 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Такий підхід узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема з позицією в ухвалах від 19 березня 2024 року № 754/997/24, від 21 травня 2024 року в справі № 757/52761/23-к.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року (справа № 757/49263/15-к), постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справи № 237/1459/17, № 243/6674/17-к) суд касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у цих рішеннях йдеться про постановлення слідчим суддею ухвал, що не передбачені кримінальним процесуальним законом, тоді як в цій справі слідчий суддя постановив ухвалу в порядку, визначеному КПК, з огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 303 та п. 1 ч. 2 ст. 307 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Київського апеляційного суду від 13 травня 2024 року про відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги прокурора.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3