Справа № 752/7739/24
Провадження по справі № 1-кс/752/3109/24
У Х В А Л А

іменем України

"23" квітня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Севастополь, АР Крим, громадянину України, у кримінальному провадженні № 0000106 від 13.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

встановив:

11 квітня 2024 року слідча ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні №0000106 від 13.06.2018 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, у порядку ч.6 ст. 193 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 14.05.20218 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КПК України, а постановою слідчого від 15.06.2018 оголошено у розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_6 переховується на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою, слідчий вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою стосовно підозрюваного зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме переховуванню від органів досудового розслідування та суду; здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, у вчиненні якого підозрюється.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав. Вказував на те, що за наявною у слідчих органів інформацією, ОСОБА_6 постійного перебуває на території АР Крим, з якою відсутній поштовий та інший офіційний зв`язок, підозра була опублікована на офіційному вебсайті ГУНП в АР Крим та м. Севастополі. Після цього були здійсненні виклики підозрюваного шляхом надання оголошення в газеті «Урядовий кур`єр», на 15.04.2024, 16.04.2024 та 17.04.2024, на які ОСОБА_6 не звився.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Вказував на те, що не дотримала належна процедура повідомлення про підозру його підзахисному, окрім того останній не оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчим суддею постановлено рішення про розгляд клопотання за відсутності підозрюваного, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи клопотання слідчого, заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали, які додані до клопотання слідчим, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дане клопотання з урахування вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування - СУ ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 та п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

З матеріалів, доданих до клопотання встановлено, що слідчим відділом ГУ НП в Автономній республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 13.06.2018 під час якого було встановлено, що наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на тимчасово окупованій території АР Крим створено не передбачене конституцією та законами України збройне формування - так звана «Самооборона Криму», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також озброєння вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Також, у зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього та порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, що полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки збройним силам РФ , придушення організованого опору «проукраїнсько» налаштованого населення на тимчасово окупованій території АР Крим, депортації населення з АР Крим, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, нападі на підприємства, установи, організації, громадян, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях півострову Крим та мало загальну координацію керівництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Так, із появою в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у вищезазначений час непередбаченого конституцією та законами України збройного формування так званого «Самооборона Криму», ОСОБА_6 діючи навмисно, з метою участі у його діяльності, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених відповідними Законами України та іншими законодавчими актам, знаходячись та окупованій території Автономної Республіки Крим, добровільно вступив до непередбаченого конституцією та законами України збройного формування «Самооборона Криму» на посаду «бійця 13 роти».

У подальшому, на початку березня 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 будучи «бійцем так званої Самооборони Криму», разом із іншими невстановленими особами вказаного збройного формування, маючи на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, відповідно до розподіленої йому ролі, проходив службу на блокпосту, розташованому при в?їзді до м. Сімферополя на автодорозі «Сімферополь - Севастополь» АР Крим. Так, у зазначений період, ОСОБА_8 , спільно з іншими особами зі складу « ОСОБА_9 », виконуючи протиправні накази невстановлених осіб із числа «ватажків» зазначеного збройного формування, відповідно до розподіленої йому ролі, перебуваючи за місцем розташування вказаного блокпосту, шляхом погроз застосування фізичної сили га вогнепальної зброї, у випадку непокори, здійснював контрольно-пропускний режим, перевірку документів громадян, обшук їх транспортних засобів які рухались у напрямку м. Сімферополя, з метою виконання завдань незаконного створених на тимчасово окупованій території АР Крим орган влади громадсько - політичного характеру методами військових операцій.

За вказаних обставин ОСОБА_6 підозрюється в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, мав постійне місце проживання у АДРЕСА_1 . За оперативними даними з 2014 року державний кордон України не перетинав, знаходиться на ТОТ АР Крим.

14.05.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч.2 ст. 260 КК України, яке не було вручене останньому особисто, як того вимагають норми КПК України. Між тим, воно було опубліковано на сайті ГУНП в АР Крим та місті Севастополі. Такий порядок повідомлення не був передбачений нормами КПК України, зокрема і ст. 135 КПК України, яка діяла в редакції станом на дату складення повідомлення про підозру. Між тим, на той момент поштового сполучення з тимчасово окупованою територією не існувало, як і іншого порядку вручення повідомлення про підозру особі, яка перебуває на тимчасово окупованій території, тому можна вважати, що публікування відповідного оголошення з текстом підозри на загальнодоступному сайті ГУ НП в АР Крим та місті Севастополі, є таким, що давало можливість ОСОБА_6 із ним ознайомитися, тому він може вважатися таким, що набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування доказах, які досліджено слідчим суддею в ході розгляду клопотання.

Проаналізувавши та оцінивши вищезазначені докази, що додані слідчим до клопотання, слідчий суддя вважає, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, оскільки доводять факти та обставини, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що має місце ризик переховування від органу досудового розслідування, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується на тимчасово окупованій території АР Крим, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років з конфіскацією майна, оголошений у розшук.

Ризик незаконного впливу на свідків, продовження кримінального правопорушення, на якій посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя вважає недоведеним.

Згідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявних підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний переховується на тимчасово окупованій території. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, оголошений у розшук, на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим.

Згідно з ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України,

постановив:

Клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Сімферополя АР Крим, громадянину України, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою у кримінальному провадженні № 0000106 від 13.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

У разі затримання особи, стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена з моменту її оголошення протягом 5 днів безпосередньо до Київського апеляційного суду, а підозрюваним - з моменту отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1