У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.09.2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 в межах розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 від 09.12.2023 року за ч.2 ст.296, ч.1 ст.263 КК України.

учасники судового провадження:

захисник: адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 11.04.2024р., у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України в кримінальному провадженні № 0000354 від 09.12.2023 року, а також скасувати повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри від 06.06.2024р., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 та ч.1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні № 0000354 від 09.12.2023 року та зобов`язати процесуального керівника внести відомості до ЄРДР про скасування зазначених підозр.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 в межах розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 від 09.12.2023 року за ч.2 ст.296, ч.1 ст.263 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали, апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що обидва повідомлення про підозру є незаконними, необґрунтованими, врученими не у спосіб, визначений КПК України, та такими, що не мають достатніх доказів на підтвердження викладених у них обставин, в зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Апелянт зазначає, що вручення повідомлення про підозру від 11.04.2024р. відбулося без попереднього виклику в порядку ст. 135 КПК України, що є порушенням процедурного порядку здійснення такої процесуальної дії.

Також апелянт стверджує, що слідчий та оперативні співробітники незаконно проникли у володіння дружини ОСОБА_6 , виключно з метою вручення повідомлення про підозру, а не з метою здійснення обшуку, тобто повідомлення було вручено ОСОБА_6 , у незаконний спосіб, під час вторгнення без достатніх правових підстав до домоволодіння ОСОБА_6 та його дружини, з безпідставним обмеженням свободи пересування останніх.

Крім того, апелянт зазначає, що повідомлення про підозру від 11.04.2024р. містить неправдиві відомості щодо місця, часу її складання та погодження і ОСОБА_6 під час вручення не було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки.

На думку апелянта повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри від 06.06.2024р. є також незаконним, врученим не у спосіб передбачений КПК України, ґрунтується на недопустимих доказах та не має достатніх доказів на підтвердження викладених у ньому обставин.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 в межах розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 від 09.12.2023 року за ч.2 ст.296, ч.1 ст.263 КК України, дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні цієї скарги.

Рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга захисника є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Правові підстави для повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбачені ч.1ст.276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, визначеному статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

З системного аналізу правової позиції ЄСПЛ (справа «Ферарі-Браво проти Італії») щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, вбачається, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадження, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особі про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.

Отже, надання слідчим суддею оцінки доказам, на яких ґрунтується підозра, можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру. Слідчий суддя не може завчасно вирішувати питання про їх допустимість та достовірність, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про доведеність винуватості певної особи у вчиненні злочину та наявності в її діях ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки ці питання можуть бути вирішені лише під час розгляду судом кримінального провадження по суті. При цьому, докази, на яких ґрунтується підозра, повинні бути отримані органом досудового розслідування в порядку та у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, та містити відомості, які могли б переконати стороннього спостерігача в тому, що ця особа має відношення до вчиненого кримінального правопорушення

Водночас, слідчий суддя повинен перевірити, чи не володіє орган досудового розслідування доказами, які спростовують уже отримані слідчим та прокурором відомості щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є принциповим питанням при розгляді скарги на повідомлення про підозру в частині вирішення питання щодо обґрунтованості самої підозри.

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Згідно із ст. 276-278 КПК України при розгляді скарги на рішення слідчого повідомлення про підозру, слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Як вбачається з матеріалів судового провадження захисник звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 11.04.2024 року та повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри від 06.06.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000354 від 09.12.2023 року.

Доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність не розгляду слідчим суддею незаконності, необґрунтованості та вручення не у спосіб, визначений КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 11.04.2024р. є неприйнятними.

Відповідно до положень ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст. 278 КПК України. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Так, підставами зміни підозри є встановлення нових перевірених й достатньо обґрунтованих доказів.

При необхідності змінити або доповнити повідомлення про підозру, нове повідомлення про підозру має бути узагальненим і виноситися не в доповнення до попередніх повідомлень, а замість раніше складених повідомлень про підозру.

У цьому випадку раніше винесене повідомлення про підозру, яке залишається в матеріалах провадження втрачає свою силу.

Тобто, слідчий суддя цілком обґрунтовано розглянув скаргу захисника тільки в частині оскарження повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 від 06.06.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000354 від 09.12.2023 року, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 11.04.2024р. на момент повідомлення ОСОБА_6 про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри від 06.06.2024р. втратило силу.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість повідомлення ОСОБА_6 про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри від 06.06.2024р., то колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначене повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить: прізвище та посаду слідчого, який здійснив повідомлення, а саме: ст. слідчий ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 за погодженням з прокурором 2) анкетні відомості ОСОБА_6 (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), якого повідомлено про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснено повідомлення, а саме: № 0000354 від 09.12.2023 року; 4) зміст підозри; 5) правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, який здійснив повідомлення.

При врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_6 був причетний до вчинення кримінальних правопорушень.

Процедуру повідомлення про підозру, передбачену главою 22 КПК України, було дотримано.

Твердження захисника, що був порушений порядок вручення повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри від 06.06.2024р., оскільки ОСОБА_6 не були роз`ясненні слідчим права, передбачені ст.42 КПК України є неприйнятними, зважаючи на положення ч.ч.2,3 ст. 276 КПК України, відповідно до яких, уповноважена службова особа зобов`язана невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені ст.42 КПК України в разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення і після повідомлення про права на прохання підозрюваного детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Також є безпідставними доводи апелента в частині конкретизації обставин щодо спричинення ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, зокрема, дослідження доказів та обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки такі доводи суперечать вищевикладеним засадам практики ЄСПЛ, вони зводяться фактично до з`ясування питань, що стосуються доведеності вини особи або спростування пред`явленого їй обсягу обвинувачення, що на даній стадії процесу не може бути встановлено.

Всі інші доводи захисника розглядались слідчим суддею, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру, оскільки вимоги скарги суперечать вимогам ст.276-278 КПК України.

З огляду на це, слідчим суддею прийнято законне і обґрунтоване рішення і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.09.2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 в межах розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 від 09.12.2023 року за ч.2 ст.296, ч.1 ст.263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді