Пр.1-кс/336/1135/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001819 від 29.11.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка, Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який отримав середню загальну освіту, зі слів одруженого та має на утриманні малолітню дитину, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2024 за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850,00 гривень;

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 127, ч.2 ст.146 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_6 , з боку захисту: підозрюваного ОСОБА_5 , захисниці підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

30.11.2024 слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду із вказаним клопотанням, за змістом якого сторона обвинувачення просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

За змістом клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 24.11.2024 у вечірній час доби, маючи умисел, направлений на незаконне позбавлення волі раніше невідомої йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку побачив біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу, підійшов до неї та, застосовуючи фізичне насильство, а саме нанесення одного удару кулаком руки в область обличчя, подавивши волю потерпілої до супротиву, незаконно, силоміць, проти її волі повів до квартири АДРЕСА_4 .

Знаходячись у вказаній квартирі, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч.1 ст.3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ч.2 ст.28 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню та ст.29 Конституції України, згідно з якою кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність, почав наносити ОСОБА_8 чисельні удари руками та ногами в область голови та тулубу останньої, чим завдав потерпілій сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання та почав утримувати ОСОБА_8 проти її волі у одній із кімнат вказаної квартири до 09 години 00 хвилин 29.11.2024, а саме до моменту визволення її співробітниками поліції.

Крім того, як видно з клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що з 24.11.2024 до 09 години 00 хвилин 29.11.2024, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч.1 ст.3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ч.2 ст.28 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, піддав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , катуванню, яке виразилось у наступному: у вказаний період часу, з певним інтервалом у часі наносив ОСОБА_8 чисельні удари руками та ногами в область голови та тулубу останньої, чим завдав потерпілій сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, а також спричинив тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, перелам ребер 5-7 з двох сторін, забій грудини, забій гомілки, при цьому діючи з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених:

1) ч.1 ст.127 КК України, склад якого становить: катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю, морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі;

2) ч.2 ст.146 КК України, склад якого становить: незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні даних кримінальних правопорушень, як зазначено в клопотанні стороною обвинувачення, на підтвердження обґрунтованості якої долучено низку письмових доказів.

На переконання сторони обвинувачення, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окремо у клопотання наголошено, що відносно ОСОБА_5 у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя розглядається обвинувальний акт за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що дозволяє застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Злочини, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який не має стійких соціальних зв`язків, припинено безпосередньо співробітниками поліції, відповідно, як видно з клопотання, ОСОБА_5 не мав на меті припинення злочину, тобто застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 , більш м`який запобіжний захід, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Із посиланням на наведене, враховуючи тяжкість правопорушень, наведені підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із посиланням на ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 196-197, 199 КПК України, сторона обвинувачення просить задовольнити клопотання.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав на зазначених в ньому підставах, пояснив, що підстав для відкликання або його зміни немає, вказані у клопотанні ризики є підтвердженими та обґрунтованими. На переконання слідчого підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави немає. Зазначення у повідомленій підозрі про те, що ОСОБА_5 із ОСОБА_8 раніше не знайомі, є помилковим, буде виправлено в подальшому, при зміні підозри.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, обґрунтовуючи обрання найсуворішого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливістю застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та сукупність даних, що характеризують підозрюваного. Вважає, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не є можливим, з урахуванням того, що злочин вчинено із застосуванням насильства.

Прокурор також повідомив, що потерпіла у даному провадженні перебуває у лікарні, давала покази.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала. Так, підозрюваний пояснив, що із підозрою у вчиненні кримінального правопорушення не погоджується, про ухвалення вироку за ч.4 ст.358 КК України не був обізнаний, крім того, за адресою, вказаною у клопотанні, перебував із Франк протягом одного тижня, вона прийшла із ОСОБА_9 добровільно. Він дійсно один раз вдарив потерпілу, оскільки вона схвалює дії держави-агресора. Має намір продовжити військову службу, після виписки з лікарні був на реабілітації. Також ОСОБА_5 підтвердив, що знайомий із потерпілою та її сином протягом тривалого часу. Просив не застосовувати запобіжний захід, у задоволенні клопотання відмовити.

Захисниця наголосила, підтримавши думку підзахисного, що він є військовослужбовцем, зарекомендував себе на військовій службі з позитивної сторони, просила не застосовувати запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, із доданими копіями матеріалів кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд також враховує, що пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить як процесуальну, так і матеріальноправову вимоги. Процесуальна вимога покладає на "посадову особу" обов`язок особисто заслухати доставлену до неї особу; матеріально-правова вимога покладає на неї обов`язок проаналізувати обставини "за" і "проти" рішення про позбавлення свободи, вирішити, посилаючись на юридичні критерії, чи існують підстави для позбавлення свободи, та винести рішення про звільнення, якщо таких підстав немає (див. рішення у справі "Шіссер проти Швейцарії" (Schiesser v. Switzerland) від 4 грудня 1979 року, серія АДРЕСА_5 , з подальшими посиланнями)).

Санкцією ч.1 ст.127 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а ч.2 ст.146 КК України - обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає за змістом ч.1 ст.184 КПК України. Копія клопотання та підтверджуючих необхідність застосування запобіжного заходу матеріалів вручена підозрюваному та його захиснику, що не заперечується стороною захисту.

За даними витягу з ЄРДР, відділом поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з 29.11.2024 проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення (злочину), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2024 за №0001819, попередня кваліфікація - ч.1 ст.115 КК України, враховуючи заяву ОСОБА_10 Ініціатори клопотання відповідно до наявних копій постанов уповноваження на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

29.11.2024 під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.127, ч.2 ст.146 КК України, що підтверджено копією відповідного повідомлення із відміткою про вручення.

Слідчим суддею встановлено, що 15.08.2024 відповідно до вироку Комунарського районного суду м.Запоріжжя у справі № 333/5840/24, який набрав законної сили 17.09.2024, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває справа №336/6581/23 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, згідно з ухвалою суду від 15.10.2024 провадження у справі зупинено на підставі ч.1 ст.335 КПК України.

Під час судового засідання слідчим суддею досліджено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.11.2024, а також докази, долучені стороною обвинувачення на підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри, а саме: протоколи слідчих дій, зокрема, допитів, рапорти та постанови про визнання речовими доказами. 29.11.2024 до суду надійшло на розгляд клопотання про проведення обшуку, наразі судове рішення не ухвалено.

Під час розгляду клопотання встановлено, що з наданих письмових доказів, з урахуванням актуальної (початкової) стадії досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даних кримінальних правопорушень.

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

Так, термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

ЄСПЛ також неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин. Даний захід може бути виправданий за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява N 40107/02, рішення від 10 лютого 2011 року), «Лебіта проти Італії» (рішення від 15.09.2001).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що наявні підстави для застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Їх наявність об`єктивно підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення (висловеними у клопотанні) з приводу того, що на користь даного ризику свідчить й припинення вчинення правопорушення саме завдяки діям працівників поліції.

Враховуючи, що потерпіла перебуває у лікарні, особи її сина та інших свідків відомі підозрюваному, ОСОБА_5 , ймовірно, з метою уникнення покарання він може здійснювати вплив на них, можливо, шляхом залякувань або вмовлянь, що є підтвердженим ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_5 вже є фігурантом іншого кримінального провадження, є раніше судимою особою, можливо констатувати й наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім обставин, зазначених у ст.177 цього Кодексу, серед іншого, враховує ряд встановлених під час судового засідання особистих характеристик, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так, злочини, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 , згідно зі ст.12 КК України, віднесені до категорії нетяжких (ч.2 ст.146 КК України) та тяжких злочинів (ч.1 ст.127 КК України).

Крім того, судом враховується, що підозрюваний раніше судимий, призваний на військову службу під час мобілізації у 2024 році, наявність стійких соціальних зв`язків не підтверджена. Зі слів, родина ОСОБА_5 - дружина, дитина 14 та 18 років мешкають з 2022 року за кордоном.

Під час розгляду справи встановлено, що обрання запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави, домашнього арешту неможливе, враховуючи встановлені судом характеристики особи та наявні ризики. Про осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків стороною захисту не повідомлено, що унеможливлює застосування запобіжного заходу й у вигляді особистої поруки.

За приписами п.4 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, із врахуванням вимог п.4 ч.3 ст.219, п.1 ч.6 ст.219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене до 30.01.2025 (з урахуванням положень ч.5 ст.115 КПК України), що важливо для розгляду клопотання та визначення граничного строку дії запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу необхідно обраховувати відповідно до ч.2 ст.197 КПК України з моменту затримання особи (о 10-47 годині 29.11.2024).

Тому, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.01.2024 (із зазначенням часу затримання), оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею враховується, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних про те, що поточний стан здоров`я підозрюваного перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, за змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Проте, за приписами п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Так, злочин за версією обвинувачення, вчинений із застосуванням фізичної сили, а саме, у спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, що об`єктивно свідчить на користь відсутності підстав для визначення застави.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виходячи із завдань кримінального провадження та керуючись ст. 2, 115, 177, 178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205-206, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, строком на 60 днів, а саме, з 29.11.2024 з 10-47 години до 27.01.2025 до 10-47 години включно.

Строк дії ухвали визначити до 27.01.2025 до 10 години 47 хвилин включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений і оголошений 30.11.2024 о 15-30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1