ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4214/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1452/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.01.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на час вчинення злочину працюючого на посаді оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби ГУНП в Харківській області, який має спеціальне звання майора поліції, одруженого, котрий має на утриманні 2 малолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання:

- за ст. ст.111 ч.2 КК України у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого;

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне призначено ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

На підставі ст. 54 КК України, позбавлено ОСОБА_7 спеціального звання майор поліції.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 04.05.2022 року.

Запобіжного у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Цим вироком встановлено, що 24.02.2022, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, в телефонному режимі за номером мобільного телефону НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримав від кадрового співробітника Управління Федеральної служби безпеки Російської Федерації по Белгородській області ОСОБА_11 , завдання у проведенні розвідувально-підривної діяльності в інтересах спецслужб Російської Федерації щодо отримання розвідувальних даних щодо місць дислокації та переміщення підрозділів ЗСУ, місць тимчасової дислокації представників правоохоронних органів, блокпостів у АДРЕСА_2 , переміщення військової техніки.

Починаючи з 24.02.2022 громадянин України ОСОБА_7 , будучи поліцейським, маючи спеціальне звання «майор», обіймаючи посаду оперуповноваженого 3 відділу УОС ГУНП в Харківській області, перебуваючи у місті Харкові та місті Мерефа, Харківської району, Харківської області, з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, будучи достеменно обізнаним, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ) відповідно до приписів п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, та маючи можливість відмовитися, добровільно з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України на території Харківської області погодився активно співпрацювати з співробітником Управління Федеральної служби безпеки Російської Федерації по Белгородській області ОСОБА_11 , чим здійснив надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, вчиненої в умовах воєнного стану.

Зокрема, відпрацьовуючи вищевказане завдання, спрямоване на отримання розвідувальних даних щодо місць дислокації та переміщення підрозділів ЗСУ, місць тимчасової дислокації представників правоохоронних органів, блокпостів у АДРЕСА_2 , переміщення військової техніки, ОСОБА_7 здійснив візуальну розвідку та фотографування вказаних об`єктів, а саме:

14.03.2022 11:37 до 11:38 блокпосту Збройних сил України, розташованому біля будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ;

20.03.2022 о 09:46 будівлі центру надання адміністративних послуг розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , в якій тимчасово базувався особовий склад Збройних сил України;

20.03.2022 о 10:32 будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , де харчувався особовий склад Збройних сил України;

20.03.2022 о 10:46 та 10:48 будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 розташованої за адресою: АДРЕСА_6 (через 3 дні після нанесення ракетного удару);

20.03.2022 о 14:37 та 15:05, а також 01.04.2022 приблизно о 09:22 будівлі сервісного центру МВС України та будівлі СТО, розташованих за адресою: АДРЕСА_7 , де тимчасово базувався особовий склад Збройних сил України;

21.03.2022 о 13:42 та 23.03.2022 о 13:51 приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_9», розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , де тимчасово базувався особовий склад Збройних сил України;

01.04.2022 з 13:03 та 13:04, а також 07.04.2022 о 14:47 будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_9 , де тимчасово базувався особовий склад Збройних сил України;

05.04.2022 о 11:59 та 12:00 позицій (бліндажі, окопи) місця розташування ЗСУ біля зупинки АДРЕСА_23 ;

23.04.2022 о 10:32 будівлі ІНФОРМАЦІЯ_10;

23.04.2022 о 10:36, 10:37 будівлі ІНФОРМАЦІЯ_11;

23.04.2022 о 11:08 та 11:09 будівлі ІНФОРМАЦІЯ_12 в якому тимчасово дислокувався особовий склад;

23.04.2022 о 11:33 та 11:34 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_11 здійснив візуальну розвідку та фотографування будівлі ТРЦ «ІНФОРМАЦІЯ_13», розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , в якому тимчасово базувався особовий склад Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП.

В подальшому на виконання вказаного завдання у невстановлені під час досудового розслідування та судового розгляду дату та час ОСОБА_7 передавав вищевказану інформацію та фотографії вказаних об`єктів з їх геолокацією через месенджер «Telegram» абоненту номеру НОМЕР_1 - кадровому співробітнику Управління Федеральної служби безпеки Російської Федерації по Белгородській області ОСОБА_11 .

Крім того, 04.05.2022 приблизно о 14.00 год. в ході огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої на території блокпосту біля АДРЕСА_16, оглянуто автомобіль службовий «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .

В ході огляду вказаного автомобілю, в багажному відділенні виявлено та вилучено: корпус гранати Ф-1 з маркуванням «НОМЕР_13»; запал до гранати Ф-1 УЗРГМ-2 з маркуванням «НОМЕР_14»; два корпуси від гранат РГН з маркуванням «НОМЕР_15», два запали до ручних гранат з маркуванням «НОМЕР_16», які згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-22/6032-ВТХ від 22.06.2022 - при поєднанні у сукупності становлять осколкову гранату Ф-1 та 2 осколкові гранати РГН та є вибуховими пристроями промислового виготовлення військового призначення (бойовими припасами).

Таким чином, ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, не маючи відповідного дозволу, передбаченого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення громадської безпеки, в частині порушення встановлених законодавством України правил обороту бойових припасів, та бажаючи їх настання, незаконно зберігав їх у автомобілі «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 .

На зазначений вирок суду першої інстанції захисником ОСОБА_8 подана апеляційна скарга разом з доповненими апеляційними доводами, в якій він просить скасувати вирок Дзержинського районного суду' м. Харкова від 29.01.2024 року щодо ОСОБА_7 , закривши кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник посилається на те, що висновки суду, що викладені в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки його підзахисний не отримував вказівок від ОСОБА_11 щодо отримання розвідувальних даних про місця дислокації та переміщення підрозділів ЗСУ, місць тимчасової дислокації представників правоохоронних органів, блокпостів у АДРЕСА_2 , переміщення військової техніки, фотографування та надсилання певних об`єктів. Вказує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, запити тощо від органів державної влади, в тому числі, Міністерства оборони України, військових адміністрацій, органів поліції, про дислокацію за адресами, вказаними в вироку суду, підрозділів Збройних Сил України, військових частин, підрозділів поліції тощо.

Захисник також зазначає, що протокол огляду місця події від 04.05.2022 року та інші докази, отримані за його результатами, є недопустимими у зв`язку тим, що з 12 год. 00 хв. 04.05.2022 року ОСОБА_7 знаходився під контролем працівників правоохоронних органів та фактично був затриманим і набув статусу підозрюваного, але йому не роз`яснювалися його процесуальні права та не було надано захисника. Зазначає, що протоколі огляду місця події невірно зазначено місце проведення цієї слідчої дії, відеозаписи огляду місця події не є зрозумілими та постійно перериваються. Також захисник зазначає, що вилучення телефону у ОСОБА_7 відбулося із грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме без складання протоколу обшуку. Вказує, що допитані в суді першої інстанції свідки - поняті, які були присутні під час проведення огляду місця події від 04.05.2022 року, не вказали конкретне місце, де було знайдено запали та корпуси гранат, тощо. Також, у протоколі не зазначено модель відеокамери, інвентарний номер та серійний номер носія, на який здійснюється запис відеофайлу, та відсутні будь-які ознаки, за якими можливо ідентифікувати відеокамеру, на яку було здійснено відеофіксацію проведення слідчої дії.

Апелянт вказує на те, що програма «Cellebrite» не є експертним засобом для установлення певних обставин, що будуть мати першочергове значення в кримінальному провадженні, та за допомогою неї неможливо встановити, що знімки, що були виявлені в мобільному телефоні ОСОБА_7 , були передані будь-кому чи будь-якими способами, а також неможливо встановити їх походження.

Крім того, захисник зазначає, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не підтверджують вину ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, а навпаки підтверджують невинуватість останнього. Вказує, що суд першої інстанції після проведення судових дебатів безпідставно відновив судовий розгляд для огляду речового доказу - мобільного телефону ОСОБА_7 . Зазначає, що висновки суду, що викладені в оскаржуваному вироку, гуртуються на припущеннях та на доказах, які не можуть братися до уваги. Вказує, що у вироку суду зазначається список місць з географічними позначками, до яких нібито причетний обвинувачений, однак, в такому списку майже всі місця не піддавалися обстрілу та щодо деяких місць взагалі не вказано інформацію про розташування там Збройних Сил України. Зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції були оглянуті відеозаписи, з яких неможливо встановити особу, що зображена на цих відеозаписах та неможливо вказати, що на відеозаписах зображений саме ОСОБА_7 . При цьому, органом досудового розслідування та судом першої інстанції не призначалася портретна експертиза щодо встановлення особи, яка зображена на цих відеозаписах.

Також захисник зазначає, що органом досудового розслідування та судом першої інстанції не встановлено місцезнаходження ОСОБА_7 під час подій, що зазначені в пред`явленому обвинуваченні, а перебування останнього за різними адресами в місті Мерефа не є підозрілим, оскільки ОСОБА_7 проживає в місті Мерефа та значний час проводив там в різних місцях по особистих справах.

В своїх апеляційних доводах захисник також посилається на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості інкримінованих його підзахисному кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, який раніше не судимий, був призначений на посаду оперуповноваженого ГУНП в Харківській області з 11.02.2019 наказом начальника ГУНП в Харківській області від 11.02.2019 № 5о/с, мав спеціальне звання майор поліції, має постійне місце реєстрації та мешкання, на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не звертався, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків похилого віку.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили закрити кримінальне провадження або помякшити призначене покарання, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Надаючи оцінку такому твердженню обвинуваченого колегія суддів виходить із правової позиції, висловленій в постанові Верховного суду від 10.09.2020 року у справі № 555/2067/18.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, що у даному провадженні було дотримано.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції та не заперечував під час апеляційного розгляду, що 04.05.2022 року, проїжджаючи на службовому автомобілі пост ДАІ «ІНФОРМАЦІЯ_18», його зупинили дві особи, яким він сказав пароль та показав службове посвідчення, після чого його попросили вийти та відкрити багажник. Ці особи забрали у ОСОБА_7 мобільний телефон та посвідчення, попросили розблокувати телефон і почали питати, чи спілкувався він з будь-ким на території Росії. В телефоні нічого не знайшли, після чого почали оглядати автомобіль і в середині автомобіля, біля задньої лівої двері побачили пакет, в якому знаходились гранати. Після цього співробітники, які знаходились на блокпосту, зателефонували слідчому, який приїхав та провів огляд.

Тобто, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнавав, але і не заперечував, що був зупинений на блокпосту та під час проведення огляду місця у нього було вилучено мобільний телефон, а також при проведенні цієї слідчої дії було виявлено в його службовому автомобілі пакет, який в подальшому також було вилучено.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини та докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення і обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.1 ст.263 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 .

Зокрема, свідок ОСОБА_10 пояснив під час свого допиту в суді першої інстанції, що є рідним братом ОСОБА_7 . Зазначив, що останні три роки він не спілкувався з обвинуваченим та не знав де він працює. Вказав, що має двоюрідного брата - ОСОБА_11 , який проживає в АДРЕСА_13 та є військовим або поліцейським. Вказує, що ОСОБА_11 раніше їздив до гарячих точок та на даний час знаходиться на пенсії. Вказує, що до початку війни іноді спілкувався з ОСОБА_11 , вітали один одного зі святами. Зазначив, що 24.02.2022 ОСОБА_11 подзвонив йому о 10 год. ранку та сказав, щоб той не хвилювався та почекав 2-3 дні. Сказав в армію не йти та зброю до рук не брати. У відповідь свідок повідомив, що сам буде вирішувати, що робити. Другий раз ОСОБА_11 в меседжері телеграм в письмовому повідомленні запропонував за можливістю фотографувати пересування української військової техніки та фотографії відсилати йому. Свідок відповів, що робити цього не буде.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_7 є його підлеглим, на якого в період військового часу були покладені обов`язки тільки з індивідуального пошуку, виявлення розташування ДРГ, військової техніки та особового складу РФ, а також виявлення осіб, які торгують підакцизними товарами. ОСОБА_7 було виданий оперативний талон, який надавав право на те, щоб автомобіль не доглядався, але не в військовий час. Зазначив, що обвинуваченому на час виконання службових обов`язків будь-яка зброя, зокрема гранати, не видавалась. Вказав, що території розподілу щодо співробітниками не було. ОСОБА_7 міг здійснювати свої функції будь де, але при умові узгодження дій з ОСОБА_12 04.05.2022 йому зателефонував керівник та повідомив, що на блокпосту у смт. ІНФОРМАЦІЯ_18 затримано ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_12 приїхав а місце події то побачив ОСОБА_7 та службовий автомобіль «Шкода Фабія» темно-зеленого кольору. Працівники СБУ та ДБР, які також були на місці події, пояснили, що ОСОБА_18 затримано в порядку ст.208 КПК України. Також свідок повідомив, що зі слів правоохоронних органів, у ОСОБА_10 знайшли гранати, однак сам свідок гранати не бачив. Свідок зазначив, що станом на 04.05.2022 ОСОБА_10 повинен був їхати за гумою. Інших завдань ОСОБА_18 не надавалось.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили в суді першої інстанції, що вони були зупинені співробітниками СБУ на блокпості смт.ІНФОРМАЦІЯ_18 та їх було залучено в якості понятих при проведенні огляду автомобіля «Шкода». Зазначили, що під час проведення цієї слідчої дії був присутній також водій цього транспортного засобу та в автомобілі було виявлено пакет, в якому були гранати, але водій заперечувала, що вони йому належать. Свідки також зазначили, що водій пояснював працівникам СБУ, що робив знімки на телефон об`єктів силових структур в м. Харкові, а також СТО в Мерефі і передавав фотографії родичам у м. Бєлгород. Фотозйомку здійснював під час ходьби. На запитання співробітників про мету фотографування та передачі даних за кордон, обвинувачений пояснив, що хотів змінити державний лад в Україні. Свідки зазначили, що заходів фізичного впливу до обвинуваченого не застосовувалось.

Свідок ОСОБА_16 повідомив суду першої інстанції, що він є директором ТОВ «Дімітрел» та йому відомо зі слів правоохоронців, що обвинувачений фотографував військові об`єкти. При цьому зазначив, що адресою АДРЕСА_7 , знаходиться, зокрема, станція техобслуговування, на якій здійснюється ремонт військової техніки (легкові та вантажні автомобілі) та постійно знаходились військовослужбовці.

Свідок ОСОБА_13 надав в суді першої інстанції показання про те, що у його батька є кафе «Дніпро» , в якому постійно харчувались військові. Зазначив, що біля кафе постійно зупинялась військова техніка. В березні було прийнято рішення встановити відеоспостереження біля кафе. Також пояснив, що на його кафе було встановлено мітку (зроблено фото кафе, яке потім відправлено стороннім особам). Свідок зазначив, що обвинувачений йому не знайомий та на відео з камер спостереження він його не бачив.

Вищезазначені свідки у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що свідки надавали завідомо неправдиві показання та мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинуваченого.

Будь-яких доказів про те, що свідки не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинуваченим та його захисниками суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів зазначені вище показання свідків.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст.7, ч. 1 ст.26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже, сторона захисту у змагальному процесі не була позбавлена можливості також задавати свідкам питання, у тому числі з метою підтвердження версії щодо незаконного вилучення у ОСОБА_7 мобільного телефону та гранат з його службового автомобіля, а також непричетності до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисниками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не надано суду доказів, які свідчили про особисту зацікавленість вищезазначених свідків у розгляді цього кримінального провадження, оскільки ці свідки ретельно допитувалися в ході судового розгляду в суді першої інстанції, вони надавали детальні показання щодо обставин, пов`язаних із вчиненими ОСОБА_7 кримінальними правопорушеннями за ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому підстав вважати, що свідки мають намір оговорювати обвинуваченого немає.

Колегія суддів дійшла висновку, що показання свідків, попереджених про кримінальну відповідальність і безпосередньо допитаних під час судового розгляду, є стабільними протягом усього розгляду і узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Доводи апелянта про те, що показання свідка ОСОБА_13 є неналежним доказом у цій справі, на думку колегії суддів, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки показання цього свідка стосуються подій у цій справі, а саме те, що у кафе «Дніпро» за адресою: АДРЕСА_5 , з 26.02.2022 року постійно перебували військовослужбовці ЗСУ та зупинялася військова техніка.

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у: протоколі огляду місця події від 04.05.2022; акті перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів Управління вибухотехнічної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.05.2022; довідці Управління вибухотехнічної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 04.05.2023; довідці Управління вибухотехнічної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 04.05.2023; листі-відповіді Начальника УЛМТЗ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_19 на запит від 04.05.2021 №00256/Х/15-02-2-21; протоколі затримання особи від 04.05.2022; протоколі огляду речей, документів та комп`ютерних даних від 05.05.2022 та додатках до нього; відповіді на доручення слідчого №70/2-871 від 08.05.2022; відповіді на доручення слідчого №70/2-876 від 09.05.2022; рапорті Старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_20 ; довідці про результат відпрацювання географічних позначок учасника ДРГ; довідці, складеної за результатами аналізу отриманої інформації по кримінальному провадженню № 0000070 від 04.05.2022; витязі з єдиного реєстру досудових розслідувань щодо факту завдання авіаудару 17.03.2022 по будинку культури за адресою: АДРЕСА_14 ; протоколі огляду предмету (інформації на електронному носії) від 06.06.2022, а також відеозапису, який міститься на електроному USB-Flash носії «Good Ram 16 GB» з серійним номером НОМЕР_3 ; відповіді №70/2-1054 від 18.05.2022 начальника управління ОСОБА_21 на ім`я заступника начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури; висновку Харківського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру від 21.06.2022 №СЕ-19/121-22/6154-БД; висновку Харківського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру від 22.06.2022 №СЕ-19/121-22/6032-ВТХ; довідці про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 22.06.2022 №СЕ-19-121-22/6032-2; довідці про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 22.06.2022 №СЕ-19-121-22/6032-1; листі-відповіді Управління служби безпеки України в Харківській області від 17.06.2022 №70/2-2484; листі-відповіді Головного управління Національної поліції в Харківській області від 21.06.2022 №639/119/05/50-2022; листі Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області від 06.07.2022 №2742/41/14/01-2022; протоколі огляду предмету (інформації на електронному носії) від 15.07.2022; роздруківці карт-схем, на яких відображено покриття базових станцій; протоколі огляду предмету (інформації на електронному носії) від 25.07.2022; роздруківці карт-схем, на яких відображено покриття базових станцій. Під час судового розгляду в суді першої інстанції також було досліджено речовий доказ - мобільний телефоном «ХІАОМІ», Redmi 9 ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , та USB-Flash носії «Good Ram 16 GB», червоного кольору з паперовою наліпкою з написом «Міські камери» кульковою ручкою з синіми чорнилами з серійним номером НОМЕР_3 .

Зокрема, з відомостей протоколу огляду місця події від 04.05.2022, а також відеозапису до нього, вбачається, що він складений, в тому числі, в присутності двох понятих та ОСОБА_7 . Під час проведення цієї слідчої дії на ділянці місцевості, а саме: узбіччя дороги траси «Мерефіанське шосе, блок пост поліції «ІНФОРМАЦІЯ_18», знаходився транспортний засіб, автомобіль марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слідчим за участю понятих здійснено огляд заднього сидіння автомобіля та підтверджено факт наявності предметів, за зовнішніми ознаками схожих на гранати, у кількості трьох штук. Під час огляду транспортного засобу на передньому пасажирському сидінні виявлено мобільний телефон чорного кольору Xiaomi 9 Redmi, IMEI НОМЕР_4 ; IMEI2 НОМЕР_5 , з номерами мобільних операторів зв`язку: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_7 . В протоколі зазначено, що о 15:30 год. до місця події прибули спеціалісти УВТС ГУНП в Харківській області ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , за участі яких з заднього сидіння автомобіля було вилучено: 1) запал до ручних гранат УЗРГМ-2 з маркуванням на зовнішній поверхні важеля «НОМЕР_17»; 2) два запали до ручних гранат УДЗ; 3) корпус ручної гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині «НОМЕР_13» - 1шт; 4) два корпуси ручних гранат РГН. Вказані предмети мають однакові маркувальні позначення «РГН НОМЕР_15». В протоколі зазначено, що від ОСОБА_24 надійшло зауваження, що вилучені предмети, схожі на корпуси гранат та запали, йому не належать. Більше будь-яких зауважень від нього не надходило.

З відеозапису, що доданий до протоколу огляду місця події від 04.05.2022, також вбачається, що ОСОБА_7 пояснив, що контакт « ОСОБА_25 » в мессенджері «Телеграм» належить його двоюрідному брату ОСОБА_11 , який раніше працював в ОМОНі м. Бєлгорода . Також сказав, що на прохання брата, 23 та 24 квітня пересилав йому фотографії військової техніки, яка їхала на ІНФОРМАЦІЯ_14». Після фотографування об`єктів, фото видаляв. Також видаляв переписку з братом.

Постановою про визнання речовими доказами від 05.05.2022 року, визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні вилучені 04.05.2022 року під час проведення огляду місця події наступні предмети: корпус гранати Ф-1 з маркуванням «НОМЕР_13»; запал до гранати Ф-1 УЗРГМ-2 з маркуванням «НОМЕР_14»; два корпуси від гранат РГН з маркуванням «НОМЕР_15», два запали до ручних гранат з маркуванням «НОМЕР_16», які відповідно до акту та довідки вибухотехнічної служби ГУНП в Харківській області - є бойовими припасами, також мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 9» з ІМЕІ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 з сім-картами з номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 06.05.2022 накладено арешт на вилучене 04.05.2022 в ході огляду місця події, а саме: корпус гранати Ф-1 з маркуванням «НОМЕР_13»; запал до гранати Ф-1 УЗРГМ-2 з маркуванням «НОМЕР_14»; два корпуси від гранат РГН з маркуванням «НОМЕР_18», два запали до ручних гранат з маркуванням «НОМЕР_16», які відповідно до акту та довідки вибухотехнічної служби ГУНП в Харківській області - є бойовими припасами, також мобільний телефон «Хіаоті Redmi 9» з ІМЕІ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 з сім-картами з номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження.

Згідно відомостей протоколу огляду речей, документів та комп`ютерних даних від 05.05.2022 року, в ході огляду мобільного телефону «ХІАОМІ», Redmi 9 ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Vodafone» із телефонним № НОМЕР_8 , та оператора мобільного зв`язку «Lifecell» № НОМЕР_9 , що у даному телефоні встановлено та використовуються додаток «WhatsApp» (прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_9 ), «Viber» (прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_10 ), «Telegram» (обліковий запис « ОСОБА_26 », прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_8 »), в якому наявний контакт в телефонній книзі, підписаний як « ОСОБА_25 » з номером мобільного телефону НОМЕР_1 . Діалог з вказаним контактом « ОСОБА_25 » порожній (історія очищена). За наявною інформацією номером мобільного телефону НОМЕР_1 користується у діючий співробітник ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є двоюрідним братом ОСОБА_7 . В подальшому вищевказаний телефон було під`єднано до апаратно-програмного комплексу «Cellebrite», за допомогою якого встановлено наступне. В пам`яті телефону збережені графічні зображення, зокрема, фотографії військової техніки ЗСУ, блокпостів, місць розташування підрозділів силових структур регіону, місць скупчення військовослужбовців та військової техніки ЗСУ, геопозиції на карті з відмітками та координатами тощо. Згідно наявних метаданих вищевказані зображення були збережені в пам`яті телефону в період після 24.02.2022 року та передавались з використанням мессенджера «Telegram» абоненту з номером мобільного телефону НОМЕР_1 (належить ОСОБА_11 ). Також було встановлено, що 23.04.2022 року в 06.58 в пошуковій системі Yandex.Browser ОСОБА_7 робив пошуковий запит « ІНФОРМАЦІЯ_15 », а цього ж дня в 14:23 робив пошуковий запит «как восстановить удаленные с телефона фото».

До цього Протоколу огляду речей, документів та комп`ютерних даних від 05.05.2022 також додано фототаблицю.

З протоколу огляду предмету (інформації на електронному носії) від 06.06.2022 року та відеозапису, який міститься на електроному USB-Flash носії «Good Ram 16 GB» червоного кольору з паперовою наліпкою з написом «Міські камери» кульковою ручкою з синіми чорнилами з серійним номером НОМЕР_3 вбачається, що оглядом розділів:

- К17-ІІ-(10.60.3.50) - Конституции, 16, встановлено що на ньому міститься відеозапис датований 23.04.2022, відрізок часу з 11:20 до 11:35 тривалістю 15 хвилин. Камера направлена на перехрестя провулка Спартиківського та майдана Конституції, частково на виходи № 5 та № 6 зі станції Харківського метрополітену «Майдан Конституції», частково на буд. № 13 по АДРЕСА_13 . Приблизно о час 11:32:35 на відеозапис потрапляє ОСОБА_7 , який одягнутий в синю куртку з капюшоном та сині джинси, без головного убору, та підходить до сіті-лайту і гранітного бортику навпроти Харківського університету мистецтв імені І.П. Котляревського, розташованого за адресою: АДРЕСА_11 . Приблизно о 11:32:56 ОСОБА_7 робить знімок ТРЦ ІНФОРМАЦІЯ_13 на власний мобільний телефон. Приблизно о 11:33:32 ОСОБА_7 залишає місце обзору відеокамери;

- К13-ІІ-(10.60.3.40) - Конституции, 20, встановлено що на ньому міститься відеозапис датований 23.04.2022, відрізок часу з 11:20 до 11:36 тривалістю 16 хвилин. Камера направлена на буд. № 9 (ТЦ « ІНФОРМАЦІЯ_6 »), № НОМЕР_11 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_16) по АДРЕСА_13, частково на виходи № 5 та № 6 зі станції Харківського метрополітену «Майдан Конституції», частково на буд. № 13 по АДРЕСА_13, на виходи № № 1, 2, 4 зі станції Харківського метрополітену «Майдан Конституції». Приблизно о час 11:33:11 на відеозапис потрапляє ОСОБА_7 , який одягнутий в синю куртку з капюшоном та сині джинси, темне взуття, без головного убору, рухається з боку буд. АДРЕСА_16 (ТЦ «Дітячій світ») в бік буд. № 11 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_16). Приблизно о 11:33:42 ОСОБА_7 робить знімок ТРЦ ІНФОРМАЦІЯ_13 на власний мобільний телефон біля буд. № 11 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_16). Приблизно о 11:34:46 ОСОБА_7 повторно робить знімок ТРЦ ІНФОРМАЦІЯ_13 на власний мобільний телефон біля буд. № 11 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_16). Приблизно о 11:35:39 ОСОБА_7 залишає місце обзору відеокамери в бік Харківської міської ради;

- К5-ІП-(10.60.5.30) - Пушкинская, 41, встановлено що на ньому міститься відеозапис датований 23.04.2022, відрізок часу з 11:00 до 11:20 тривалістю 20 хвилин. Камера направлена на майдан Архітекторів в бік ресторану «McDonalds», розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 37, та на вихід № 2 зі станції Харківського метрополітену «Архітектора Бекетова». Приблизно о 11:08:04 на відеозапис потрапляє ОСОБА_7 , який одягнутий в синю куртку з капюшоном та сині джинси, темне взуття, без головного убору, який з боку ресторану «McDonalds», розташований за адресою: АДРЕСА_17 прямує в бік виходу № 1 зі станції Харківського метрополітену «Архітектора Бекетова», для фотографування Палацу культури ГУНП в Харківській області, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 13. Приблизно о 11:08:50 ОСОБА_7 залишає місце обзору відеокамери. Приблизно о 11:10:20 на відеозапис потрапляє ОСОБА_7 прямує з боку виходу № 1 зі станції Харківського метрополітену «Архітектора Бекетова» в бік майдану Архітекторів. Приблизно о 11:10:47 сідає на лавку на який печатає на телефоні до 11:18:28 та прямує в бік ресторану «McDonalds», розташований за адресою: АДРЕСА_17 . Приблизно о 11:18:50 ОСОБА_7 залишає місце обзору відеокамери;

- К6-ПІ-(10.60.5.31) - Пушкинская, 41, встановлено, що на ньому міститься відеозапис датований 23.04.2022, відрізок часу з 11:06:00 до 11:08:40 тривалістю 2 хвилини 40 секунд. Камера направлена частково на майдан Архітекторів та на вихід № 1 зі станції Харківського метрополітену «Архітектора Бекетова». Приблизно о 11:06:57 на відеозапис потрапляє ОСОБА_7 , який одягнутий в синю куртку з капюшоном та сині джинси, темне взуття, без головного убору, для фотографування Палацу культури ГУНП в Харківській області, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 на власний мобільний телефон. Приблизно о 11:07:21 ОСОБА_7 робить знімок Палацу культури ГУНП в Харківській області, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 на власний мобільний телефон. Приблизно о 11:08:41 ОСОБА_7 повторно робить знімок Палацу культури ГУНП в Харківській області, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 13 на власний мобільний телефон. Приблизно о 11:08:39 ОСОБА_7 залишає місце обзору відеокамери;

- К7-ІІІ-(10.60.5.41) - Пушкинская, 35, встановлено, що на ньому міститься відеозапис датований 23.04.2022, відрізок часу з 11:00 до 11:20 тривалістю 20 хвилин 40. Камера направлена на майдан Архітекторів з боку ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_7 », розташований за адресою: АДРЕСА_17 . Приблизно о 11:07:54 на відеозапис потрапляє ОСОБА_7 , який одягнутий в синю куртку з капюшоном та сині джинси, темне взуття, без головного убору, який з боку ресторану «McDonalds», розташованого за адресою: АДРЕСА_17 , прямує в бік майдану Архітекторів, для фотографування Палацу культури ГУНП в Харківській області, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 . Приблизно о 11:08:12 ОСОБА_7 залишає місце обзору відеокамери. Приблизно о 11:18:23 на відеозапис потрапляє ОСОБА_7 , який прямує з боку майдану Архітекторів в бік ресторану «McDonalds», розташованого за адресою: АДРЕСА_17 . Приблизно о 11:18:43 ОСОБА_7 залишає місце обзору відеокамери.

З відомостей Довідки про результат відпрацювання географічних позначок учасника ДРГ, окрім іншого, вбачається, що на певних фотографічних об`єктів міститься наступна інформація: АДРЕСА_18 , обстріл ГУНП і СБУ в Харківській області; АДРЕСА_19 , обстрілів не виявлено, місце розташування ЗСУ; обстріл внутрішнього двору ІНФОРМАЦІЯ_17», місце розташування ЗСУ; обстріл блокпосту «ІНФОРМАЦІЯ_18», місце розташування ЗСУ; АДРЕСА_4 , обстрілів не виявлено, місце розташування ЗСУ; АДРЕСА_9 , обстрілів не виявлено, місце розташування ЗСУ; АДРЕСА_7 , обстрілів не виявлено, місце розташування ЗСУ.

Згідно відомостей листу-відповіді Управління Служби безпеки України в Харківській області від 17.06.2022 №70/2-2484, станом на 23.04.2022 в приміщенні управління ІНФОРМАЦІЯ_19 дислокувались окремі підрозділи органів СБУ.

Відповідно до відомостей листа-відповіді Головного управління Національної поліції в Харківській області від 21.06.2022 №639/119/05/50-2022, станом на: 20.03.2022 та 01.04.2022: за адресою: АДРЕСА_7 не дислокувалися; 23.04.2022 за адресою: АДРЕСА_19 ) дислокувався особовий склад ГУНП в Харківській області; 23.04.2022 за адресою: АДРЕСА_12 не дислокувався. Також зазначено, що внаслідок обстрілів міста Харкова військовими формуваннями РФ у березні зазнала значних пошкоджень адміністративна будівля ІНФОРМАЦІЯ_20 станом на 23.04.2022 діяльність підрозділів ГУНП не здійснювалась, проводилась евакуація майна та охорона адмінбудівлі особовим складом ВОАБ ЦЗ ГУНП в Харківській області.

Згідно відомостей листа Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області від 06.07.2022 №2742/41/14/01-2022, 23.04.2022 підрозділи управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дійсно дислокувалися у приміщенні ТРЦ «ІНФОРМАЦІЯ_21» за адресою: АДРЕСА_14

З протоколу огляду предмету (інформації на електронному носії) від 15.07.2022, а саме - оптичного диску, вилученого під час проведення тимчасового доступу в ПрАТ «ВФ Україна» оператора мобільного зв`язку «Водафон» з електронним файлом з надписами «справа 552/1551/22», «GD-22-03209/Ki 21.06.2022» по номеру сім-карти НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_7 , вбачається, що:

- не спростовується факт можливості перебування ОСОБА_7 біля блокпосту, розташованому біля будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , з 11:37 до 11:38 14.03.2022;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 за адресами: 20.03.2022 о 09:54 - АДРЕСА_4 ; 20.03.2022 о 10:32 - АДРЕСА_5 ; 20.03.2022 о 10:46 - АДРЕСА_6 ; 20.03.2022 о 14:37 - АДРЕСА_7

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 21.03.2022 о 13:42 за адресою: АДРЕСА_8

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 23.03.2022 о 13:51 за адресою: АДРЕСА_8

- не спростовується факт можливості перебування ОСОБА_7 біля блокпосту, розташованому біля будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , з 13:03 до 13:04 01.04.2022

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 біля місця розташування ЗСУ біля зупинки ІНФОРМАЦІЯ_22 з 11:59 до 12:00 01.04.2022

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 біля будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , 14:47 07.04.2022

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 за адресами: 23.04.2022 о 10:36 навпроти будівлі за адресою: АДРЕСА_18 ; 23.04.2022 о 10:36-10:37 - АДРЕСА_20 ; 23.04.2022 о 11:08-11:09 навпроти будівлі за адресою: АДРЕСА_7 ; 23.04.2022 о 11:34 біля будинку АДРЕСА_11 , навпроти ТРЦ «ІНФОРМАЦІЯ_23», розташований АДРЕСА_15

При цьому, в роздруківках карт-схем відображено покриття базових станцій.

Згідно відомостей протоколу огляду предмету (інформації на електронному носії) від 25.07.2022, а саме - оптичного диску, вилученого під час проведення тимчасового доступу в ТОВ «Лайфселл» оператора мобільного зв`язку «Lifecell» з електронним файлом з надписом «ІНФОРМАЦІЯ_24» по номеру сім- карти НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_7 :

- не спростовується факт можливості перебування ОСОБА_7 біля блокпосту, розташованому біля будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , з 11:37 до 11:38 14.03.2022;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 за адресами: 20.03.2022 о 09:54 - АДРЕСА_4 ; 20.03.2022 о 10:32 - АДРЕСА_5 ; 20.03.2022 о 10:46 - АДРЕСА_6 ; 20.03.2022 о 14:37 - АДРЕСА_7 ;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 21.03.2022 о 13:42 за адресою: АДРЕСА_8 ;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 21.03.2022 о 13:51 за адресою: АДРЕСА_8 ;

- не спростовується факт можливості перебування ОСОБА_7 біля будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , з 13:03 до 13:04 01.04.2022;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 біля місця розташування ЗСУ біля зупинки ІНФОРМАЦІЯ_22 з 11:59 до 12:00 05.04.2022;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 біля місця розташування ЗСУ біля зупинки ІНФОРМАЦІЯ_22 з 11:59 до 12:00 01.04.2022;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 біля будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , о 14:47 год. 07.04.2022;

- підтверджується факт перебування ОСОБА_7 за адресами: 23.04.2022 о 10:36 навпроти будівлі за адресою: АДРЕСА_18 ; 23.04.2022 о 10:36-10:37 - АДРЕСА_20 ; 23.04.2022 о 11:08-11:09 навпроти будівлі за адресою: АДРЕСА_7 ; 23.04.2022 о 11:34 біля будинку АДРЕСА_21 .

До протоколу додана роздруківка карт-схеми, на яких відображено покриття базових станцій.

З відповіді на доручення слідчого №70/2-871 від 08.05.2022, складеної Начальником ГВКР УСБУ в Харківській області полковником ОСОБА_28 , вбачається, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , надавав допомогу спецслужбам РФ у проведенні розвідувально-підривної діяльності проти України, а саме: здійснював візуальну розвідку позицій підрозділів ЗСУ, місць тимчасової дислокації представників силових структур, блокпостів у АДРЕСА_2 , надавав дані щодо переміщення військової техніки тощо. Оперативним шляхом вдалось встановити, що ОСОБА_7 передавав вищевказану інформацію через мессенджер «Telegram» за вказівкою куратора зі спецслужби РФ - свого двоюрідного брата громадянина Російської Федерації ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_22 , який використовує номер мобільного телефону: НОМЕР_1 . Згідно відповіді, ОСОБА_11 проходив службу в десантних військах ЗС РФ, ОМОНі та згодом у СОБРі, приймав участь у бойових діях в Чечні та на території республіки Інгушетія, працював старшим оперуповноваженим бойового відділення спеціального загону швидкого реагування поліції РФ і на теперішній час займає посаду в Управлінні ФСБ РФ по Бєлгородській області у званні полковник. Зазначено, що з метою конспірації, у своїй протиправній діяльності ОСОБА_11 використовував документи прикриття пенсіонера МВС РФ на власні установчі дані. Також зазначено, що 23.04.2022 року ОСОБА_7 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_11 , на службовому автомобілі Skoda fabia (універсал) зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 (службові номера прикриття) виїхав до центру м. Харків, де здійснив фото фіксацію будівлі УСБУ в Харківській області, будівлю ГУНП в Харківській області, будівлю поблизу ст. метро ім. Архітектора Бєкєтова, в які тимчасово розміщуються декілька підрозділів ГУ НП в Харківській області, ТЦ «Нікольский», а також зафіксував їхні координати. В подальшому вказані фотографії та координати було направлено в мессенджері «Telegram» абоненту з номером телефону НОМЕР_1 ( ОСОБА_11 ).

Крім того, у відповіді на доручення слідчого №70/2-876 від 09.05.2022, складеної Начальником ГВКР УСБУ в Харківській області полковником ОСОБА_28 , в якій зазначено, що на території Харківського регіону діє спеціальний підрозділ ФСБ РФ, який спеціалізується на плануванні та реалізації диверсійних завдань. Також вказано, що згідно отриманих даних, вказаний підрозділ отримав бойове завдання щодо переміщення з території України до території РФ громадянина України ОСОБА_7 , який на виконання завдань спецслужб РФ збирав розвідувальні дані щодо місць дислокації військових об`єктів, переміщення військової техніки, тощо. У зв`язку з тим, що вказана особа найближчим часом вийде під заставу, спеціальний підрозділ ФСБ РФ планує переміщення ОСОБА_7 з території України до тимчасово контрольованої території ЗС РФ та згодом до території РФ, з метою виконання в подальшому диверсійних завдань та використання інформації, якою володіє громадянин України ОСОБА_7 , а саме щодо позицій підрозділів ЗСУ, місць тимчасової дислокації представників силових структур, блокпостів у АДРЕСА_2 . Крім того, у відповіді зазначено, що куратором ОСОБА_7 від спецслужб РФ є його двоюрідний брат, громадянин Російської Федерації ОСОБА_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_22 , який на даний час є діючим співробітником ФСБ РФ по Бєлгородській області, має військове звання полковника. За отриманою інформацією, ОСОБА_11 організував передачу родичам ОСОБА_7 грошових коштів для внесення застави та ініціював перед своїм керівництвом залучення спецпідрозділу ФСБ РФ для його подальшої евакуації на тимчасово підконтрольні РФ території України після виходу останнього під заставу.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції також було досліджено мобільний телефон «ХІАОМІ», Redmi 9, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , в контактах якого наявні 2 контакти за номером мобільного телефону НОМЕР_1 з назвою « ОСОБА_25 » та « ОСОБА_29 ».

Згідно відомостей листа-відповіді Начальника УЛМТЗ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_19 на запит від 04.05.2021 №00256/Х/15-02-2-21, з якого вбачається, що зі складу озброєння УЛМТЗ ГУНП в Харківській області ручні гранати Ф-1, РГН із запалами до них, чи інша зброя, боєприпаси або майно озброєння ОСОБА_7 не видавалось.

Свідок ОСОБА_12 надав в суді першої інстанції показання про те, що ОСОБА_7 є його підлеглим та останньому на час виконання службових обов`язків будь-яка зброя, зокрема гранати, не видавалась.

Отже, в основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 .

Що стосується апеляційних доводів захисника ОСОБА_8 з приводу того, що докази, на яких ґрунтується обвинувальний вирок суду щодо ОСОБА_7 , внаслідок допущення органом досудового розслідування істотних вимог кримінального процесуального закону, в тому числі, порушення процесуального права обвинуваченого на захист при проведенні огляду місця подія, є недопустимими, колегія суддів зазначає наступне.

За статтями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України затримання є тимчасовим запобіжним заходом, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як зазначено в ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

За приписами ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 213 КПК України уповноважена службова особа,

що здійснила затримання, зобов`язана негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

У разі неприбуття в установлений законодавством строк захисника, призначеного органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, уповноважена службова особа негайно повідомляє про це відповідний орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 04.05.2022 року, близько 14 год. 00 хв., транспортний засіб «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , було зупинено на території блокпосту біля АДРЕСА_16 та в подальшому було оглянуто цей службовий автомобіль і були викликані працівники СБУ.

У протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 04.05.2022 року, який складено щодо ОСОБА_7 , зазначено, що останній був фактично затриманий цього ж дня о 14 год. 00 хв., згідно з ч. 4 ст. 208 КПК України йому повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено його права. Про затримання ОСОБА_7 було повідомлено орган безоплатної правової допомоги 04.05.2022 року о 19 год. 00 хв. Протокол про затримання було складено 04.05.2022 року о 21 год. 00 хв. за участю двох понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Копію протоколу було вручено ОСОБА_7 та захиснику ОСОБА_32 ОСОБА_7 зазначив у цьому протоколі, що зауважень та доповнень не має, з приводу вилучених гранат йому нічого не відомо, з приводу затримання скарг не має, фізична сила не застосовувалася (арк.13-18 т.3). Отже, зміст протоколу відповідає вимогам ч. 5 ст. 208 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що стаття 208 КПК України не вимагає складання протоколу затримання негайно в ході затримання. Такий протокол має бути складений, як тільки це стане практично можливим. Про це свідчить і вказівка у ч. 5 ст. 208 КПК України про те, що в протоколі затримання, крім часу складання протоколу, має зазначатися місце, дата і точний час затримання відповідно до положень ст. 209 цього Кодексу.

З огляду на наведене посилання захисника на допущені численні порушення вимог КПК України під час затримання є безпідставними, про що вірно зазначив і суд першої інстанції.

З приводу доводів захисника про те, що під час проведення огляду місця події фактично був проведений обшук ОСОБА_7 , що суперечить вимогам закону та вказує на недопустимість таких доказів, як протокол огляду місця події від 04.05.2022 року та усіх похідних від нього доказів, слід зазначити наступне.

Для встановлення того, чи був протокол огляду місця події допустимим як доказ

у кримінальному провадженні, необхідно визначити законодавчо встановлені підстави, порядок та умови, необхідні для його збирання, саме на той час, коли він був зафіксований і одержаний. Якщо слідчим був порушений порядок його збирання, такий доказ не може вважатись допустимим і бути підставою для прийняття процесуальних рішень.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

При цьому огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.

Обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду (ч. 3 ст. 214 КПК України). Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 04.05.2022 року на блокпості біля АДРЕСА_17 військовослужбовцями під час поверхневого огляду транспортного засобу ОСОБА_7 було виявлено пакет, в якому знаходились предмети схожі на гранати, у зв`язку з чим було викликано працівників СБУ. В подальшому, по приїзду працівників Служби безпеки України, за участі двох понятих було проведено огляд місця події та в салоні службового автомобіля ОСОБА_7 було виявлено і вилучено предмети, за зовнішніми ознаками схожих на гранати, у кількості трьох штук та мобільний телефон чорного кольору Xiaomi 9 Redmi, IMEI НОМЕР_4 ; IMEI2 НОМЕР_5 , з номерами мобільних операторів зв`язку: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_7 .

З відеозапису до протоколу огляду місця події 04.05.2022 року (арк.6 т.3) вбачається, що ця слідча дія була проведена слідчим з метою виявлення, фіксації та вилучення у ОСОБА_7 речей, заборонених для зберігання. При цьому, ОСОБА_7 добровільно надає дозвіл на огляд салону його службового автомобіля, в якому, окрім іншого, було виявлено біля заднього сидіння пакети чорного кольору, в яких виявилися 3 гранати із запалами. При цьому, ОСОБА_7 також добровільно надав доступ до свого мобільного телефону, самостійно розблокувавши його.

При цьому, протокол огляду місця події від 04.05.2022 року підписано ОСОБА_7 та зазначено ним, що гранати йому не належать. Інших зауважень від ОСОБА_7 не зазначено у цьому протоколі. Належить також врахувати, що ця слідча дія була проведена за участі двох понятих, які також підписали протокол огляду місця події та будь-яких зауважень в ньому не зазначали (арк.1-5 т.3).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вказані обставини дають підстави вважати, що 04.05.2022 року було проведено огляд місця події, а не обшук особи чи транспортного засобу, як про те зазначає захисник, а відтак його доводи з приводу недопустимості таких доказів, як протокол огляду місця події від 04.05.2022 року та відеозапису до нього, а також інших похідних від нього доказів, є неспроможними.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_8 про те, що вищевказану слідчу дію було проведено за участю ОСОБА_7 після його фактичного затримання без участі захисника, то колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 під час здійснення огляду місця події 04.05.2022 року дійсно перебував у статусі фактично затриманої особи, однак, наведене не впливає на законність слідчої дії у вигляді огляду місця події, адже у даному конкретному випадку слідчий не здійснював обшук особи чи транспортного засобу. Крім того, хід і результати проведення цієї процесуальної дії було зафіксовано на цифрову камеру «Sony» та флеш-носій доданого до цього протоколу окремо, про що вказано у цьому процесуальному документі. При цьому особи, які брали участь у цій слідчій дії, після ознайомлення зі змістом цього протоколу, підписали його. Зауважень від понятих та ОСОБА_7 про порушення вимог КПК України під час проведення огляду місця події, зокрема і про незалучення адвоката, не було, також не надходило і заяв від ОСОБА_7 про необхідність залучення адвоката, що підтверджується відомостями протоколу огляду місця події від 04.05.2022 року та відеозапису до нього.

Окрім зазначеного, колегія суддів бере до уваги положення ч. 3 ст. 237 КПК України, відповідно до яких участь захисника у зазначеній слідчій дії не є обов`язковою.

Твердження захисника про те, що протокол огляду місця події від 04.05.2022 року є недопустимим доказом з тієї підстави, що у вступній його частині зазначеного місце його складання - м. Харкові, на переконання колегії суддів, - є безпідставними, оскільки з описової його частини чітко зазначено, що місцем огляду є ділянка місцевості, а саме узбіччя дороги траси Мереф`янського шосе, блок пост поліції «ІНФОРМАЦІЯ_18», що також не оспорювалося стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Крім того, відсутність інформації щодо моделі відеокамери, її технічних характеристик, а також не зазначення у протоколі серійного номеру носія, на який здійснювався відеозапис, на переконання колегії суддів, не може бути підставою для визнання недопустимим доказом фактичних обставин, встановлених у результат проведення 04.05.2022 року огляду місця події, оскільки стороною захисту не оспорюються ті фактичні обставини, які встановлені у ході проведення цієї слідчої дії, у тому числі, і ті, що зафіксовані за допомогою відеокамери.

При цьому, з флеш-накопичувача, що долучений до протоколу огляду місця події від 04.05.2022 року та на якому містяться три відеозаписи (файли «00000», «00001», «00002»), чітко вбачається хід проведення цієї слідчої дії: перший відеозапис (файл «00000») містить безпосередній огляд службового автомобіля та мобільного телефону ОСОБА_7 , після чого запис зупиняється у зв`язку з викликом фахівців вибухотехнічного управління ГУНП в Харківській області через виявлення гранат; другий відеозапис (файл «00001») містить огляд гранат із залученням фахівців вибухотехнічного управління ГУНП в Харківській області; третій відеозапис (файл «00003») містить оголошення протоколу (арк.6 т.3). Тобто, з цих відеозаписів чітко вбачаються усі слідчі дії, які проведені та зафіксовані у протоколі огляду місця події від 04.05.2022 року, а тому підстав ставити їх під сумнів у суду апеляційної інстанції немає.

Щодо доводів захисника про те, що за допомогою апаратно-програмного комплексу «Cellebrite» неможливо встановити встановити відомості про те, що знімки були передані будь-кому чи будь-якими способами, а також ця програма не є експертним засобом для установлення певних обставин, що будуть мати першочергове значення в кримінальному провадженні, колегія суддів зазначає, що при огляді речей, документів та комп`ютерних даних від 05.05.2022 року було досліджено інформація, яка була наявна в мобільному телефоні, вилученого у ОСОБА_7 04.05.2022 року, шляхом підключення мобільних телефонів до програмно-апаратного комплексу фірми «Cellebrite», за допомогою якого встановлена інформація була зафіксована в протоколі огляду речей, документів та комп`ютерних даних від 05.05.2022 року і додатках до нього. В даному випадку, орган досудового розслідування провів огляд телефонів та оформив його відповідним протоколом, який складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. За таких обставин колегія суддів не вбачає жодних порушень вимог кримінального процесуального закону при здійсненні зазначеної процесуальної дії.

Колегія суддів також критично ставиться до апеляційних доводів захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги відомості відеозаписів, що містить на електронному носії USB-Flash носії «Good Ram 16 GB» червоного кольору з паперовою наліпкою з написом «Міські камери» кульковою ручкою з синіми чорнилами з серійним номером НОМЕР_3 , з наступних підстав.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції були досліджені вищезазначені відеозаписи з наступними назвами: К17-ІІ-(10.60.3.50) - Конституции, 16; К13-ІІ-(10.60.3.40) - Конституции, 20; К5-ІП-(10.60.5.30) - Пушкинская, 41; К6-ПІ-(10.60.5.31) - Пушкинская, 41; К7-ІІІ-(10.60.5.41) - Пушкинская, 35.

При цьому, суд першої інстанції, перевіряючи доводи сторони захисту щодо перебування ОСОБА_7 на останніх трьох відеозаписах К5-ІІІ-(10.60.5.30) - Пушкинская, 41; К6-ІІІ-(10.60.5.31) - Пушкинская, 41; К7-ІІІ-(10.60.5.41) - Пушкинская, 35, було детально досліджено останній відеозапис та при зупинці зображення на моменті, коли у поле зору камери крупним планом потрапило обличчя ОСОБА_7 , обвинувачений, на запитання, чи впізнає він себе на відео, відповів не послідовно, спочатку - стверджено, а потім зазначав, що це начебто він. В подальшому, після послідовного перегляду відеозаписів, обвинувачений ОСОБА_7 змінив свою позицію та заперечував, що на цих відеозапис зображений саме він.

Суд першої інстанції також надав обґрунтовані висновки в оскаржуваному вироку щодо оцінки досліджених у судовому засіданні відеозаписів з камер відеоспостереження К17-ІІ-(10.60.3.50) - Конституции, 16; К13-ІІ-(10.60.3.40) - Конституции, 20, зазначивши про наявність в матеріалах кримінального провадження письмових доказів - роздруківок фотографій, вилучених з телефону ОСОБА_7 , на яких, зокрема, зображений ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_21» з датою та часом фотографування, яка співпадає з датою та часом зафіксованих подій на вищезазначених відеозаписах.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що на відеозаписах К17-ІІ-(10.60.3.50) - Конституции, 16; К13-ІІ-(10.60.3.40) - Конституции, 20, особа достає мобільний телефон правою рукою та декілька разів прикладає його до вуха під кутом, у той час, як фотографії ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_21», які виявлені в телефоні ОСОБА_7 , також зроблено під кутом. Із пояснень ОСОБА_7 , наданих безпосередньо після перегляду відеозаписів та під час допиту в суді першої інстанції, вбачається, що він має таку саму куртку та джинси, які фігурують на відео, та в той час користувався вказаним одягом. Зачіска ОСОБА_7 на відеозаписах з огляду місця події та вищезгаданих відеозаписах подій біля Майдану Конституції та біля майдану Архітекторів, є ідентичною. Під час допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції, ОСОБА_7 пояснив, що він користується мобільним телефоном правою рукою та вказав, що для прихованого спостереження під час відпрацювання завдань, які ставились його керівництвом щодо виявлення та фотографування незаконних місць торгівлі, торгівлі товарами без акцизів та іншого, імітував телефонну розмову шляхом прикладення телефону правою рукою до вуха, під час чого робив фото.

Судом першої інстанції також вірно взяті до уваги та надано вмотивований висновок в оскаржуваному вироку щодо відомостей додатку до Протоколу огляду речей, документів та комп`ютерних даних від 05.05.2022 у вигляді фототаблиці (фотографії, які були зроблені на мобільний телефон ОСОБА_7 ), відомостей з протоколів огляду оптичного диску, по номеру сім-карти НОМЕР_8 та по номеру сім- карти НОМЕР_9 , які належать ОСОБА_7 , відомостей з камер відеоспостереження, з яких вбачається, що час та дата, які відображені на фотографіях, вилучених з мобільного телефону ОСОБА_7 збігаються з часом та датою на досліджених даних з протоколів огляду оптичного диску по номерам сім-карт, а також з часом та датою відеозаписів з камер відеоспостереження.

За таких обставини, колегія суддів дійшла висновку, що твердження захисника про те, що судом першої інстанції необґрунтовано та безпідставно враховані відомості, що зафіксовані на відеозаписах електронного носії USB-Flash носії «Good Ram 16 GB» з серійним номером НОМЕР_3 з тієї підставі, що не була проведена портретна експертиза цих відеозаписів та з них неможливо достовірно встановити особу, яка на них зафіксована, - є безпідставними та суб`єктивними, повністю спростовуються дослідженими доказами у справі та висновками суду першої інстанції, що зазначені в оскаржуваному вироку.

Крім того, судом першої інстанції під судового розгляду цього кримінального провадження було вирішення клопотання захисника ОСОБА_8 про призначення судової портретної експертизи, за наслідком чого було постановлено ухвалу від 25.08.2023 року, якою, в тому числі, відмолено у задоволенні зазначеного клопотання сторони захисту (арк.128-129 т.6). При цьому, суд першої інстанції обґрунтовані та вмотивовані висновки в своїй ухвалі від 25.08.2023 щодо відсутності підстав для призначення судової портретної експертизи, з якими також погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів захисника про те, що протокол огляду предмету (інформації від мобільних операторів) не доводять вину його підзахисного в інкримінованому злочині за ч.2 ст.111 КК України, оскільки з його відомостей неможливо встановити точне місце перебування ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, такі твердження є суб`єктивними, оскільки вказані дані від операторів мобільного зв`язку та протоколи про їх огляд підтверджують перебування ОСОБА_7 в місцях дислокації та переміщення підрозділів ЗСУ, місць тимчасової дислокації представників силових структур в АДРЕСА_2 , переміщення військової техніки, які останній фотографував.

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції порушив вимоги кримінального процесуального закону через те, що відновив судовий розгляд після виступу сторони захисту в судових дебатах, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції, який після виступу сторін у судових дебатах прийняв рішення повернутися до з`ясування обставин та перевірки їх доказами, узгоджувалися з положеннями ч. 5 ст. 364 КПК України, відповідно до яких якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.

Колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні від 26.01.2024 року після проведення судових дебатів, прокурор заявив клопотання про клопотання про повернення до стадії судового розгляду для дослідження речового доказу - мобільного телефону, яке суд першої інстанції задовольнив. Після цього, під час судового розгляду було досліджено вищезазначений речовий, після чого знову перейшов до судових дебатів (арк.204-205 т.6).

Положеннями ч. 5 ст. 364 КПК України передбачено, що якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.

Водночас суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначене клопотання прокурора та відновлюючи судовий розгляд, виходив із необхідності повного та об`єктивного дослідження всіх матеріалів кримінального провадження для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Після дослідження мобільного телефону в судовому засіданні, суд оголосив про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів. Такі дії суду не суперечать вимогам процесуального закону, а тому доводи захисника є безпідставними.

Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі № 715/2635/22.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що захисником ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не наведено жодних доводів, які би переконливо свідчили про те, що такі процесуальні дії суду в цій справі призвели до істотних порушень кримінального процесуального закону, які вплинули чи могли вплинути на законність і обґрунтованість судових рішень. Не зазначено цих обставин стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про незаконність оскарженого вироку колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

НОМЕР_12 ) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

За таких обставин, у вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.1 ст.263 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 .

Отже, версія та доводи захисника ОСОБА_8 щодо незгоди з оскаржуваним вироком, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у інкримінованих кримінальних правопорушень мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Належить також зазначити, що ч.2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Кожен доказ має підтверджувати певну обставину, яка має значення для конкретного кримінального провадження, і лише сукупність усіх доказів, оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, у своєму взаємозв`язку доводять винуватість чи невинуватість особи. Тобто, суд робить свій висновок не на окремо взятому доказі, а на сукупності доказів (як прямих, так і непрямих), які доповнюють та уточнюють один одного.

Таким чином, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч.1 ст.263 КК України, тобто в умисному вчинені громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання допомоги представнику іноземної державі у проведенні підривної діяльності проти України, вчиненої в умовах воєнного стану, а також зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування чи зміни судового рішення при перевірці цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, характер та суспільну небезпеку вчинених злочинів та обставини його вчинення, характер дій обвинуваченого, обстановку та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, відомості про особу обвинуваченого.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, та відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, був призначений на посаду оперуповноваженого ГУНП в Харківській області з 11.02.2019 наказом начальника ГУНП в Харківській області від 11.02.2019 № 5о/с, мав спеціальне звання майор поліції, має постійне місце реєстрації та мешкання, на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Крім того, суд першої інстанції врахував ту обставину, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 настали наслідки, які судом віднесені до категорії тяжких, а саме - загибель значної кількості людей (арк.18 т.4), а також те, що протиправне діяння ОСОБА_7 було зумовлене прагненням завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України; встановити та зміцнити окупаційну владу РФ з метою протидії в подальшому поновлення контролю України на захоплених територіях Харківської області. Також судом першої інстанції враховано, що дії ОСОБА_7 були цілеспрямовані, усвідомлені та носили систематичний характер.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично врахував усі відомості, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі його стан здоров`я, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, відсутність претензій матеріального і морального характеру з боку потерпілих.

Обставини, на які посилається апелянт, в тому числі відомості про особу обвинуваченого, вже були враховані судом при призначенні покарання, передбаченого санкціями ч.2 ст.111 та ч.1 ст.263 КК України.

Захисником ОСОБА_8 фактично не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і за сукупністю кримінальних правопорушень, призначеного на підставі ч.1 ст.70 КК України, у виді довічного позбавлення волі.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого та захисника про необхідність застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Апелянтами не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання.

За змістом ст.69 КК України вбачається, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

З відомостей кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційної скарги сторони захисту, а також фактичних обставин справи, не вбачається обставин, які б істотно знизували ступінь тяжкості вчинених злочинів за ч.2 ст.111 та ч.1 ст.263 КК України і надавали законні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Доводи захисника про необхідність пом`якшення ОСОБА_7 покарання, з тієї підстави, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні дітей, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини існували і до вчинених кримінальних правопорушень, але вони не спинили обвинуваченого від вчинення незаконних дій, внаслідок яких, в тому числі, із прагненням завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при визначенні виду і розміру покарання необхідно також враховувати принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а також автономну концепцію поняття «покарання» в практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично прийняв до уваги всі відомості, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально-побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання як за кожне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, так і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 ..

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий -

Судді -