Провадження № 1-кс/344/7122/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000179 від 05.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.09.2024 слідчий ОСОБА_5 за погодженням прокурора ОСОБА_6 , звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_7 , проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, використовуючи свій статус та повноваження військовослужбовця Державної прикордонної служби України, незаконно переправив через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме ? в період часу з 14 години 30 хвилин по 17 годину 00 хвилин 31.08.2024 власним автомобілем марки і моделі «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 перевіз ОСОБА_8 із селища Верховина Івано-Франківської області ґрунтовими дорогами безпосередньо до ділянки державного кордону України із Румунією, що знаходиться в зоні відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , провів ОСОБА_8 детальний інструктаж щодо порядку дій задля незаконного перетину державного кордону, показав останньому дорогу, якою йому необхідно було рухатися пішки, надав поради і вказівки щодо його поведінки після незаконного перетину державного кордону України, після чого ОСОБА_8 приблизно о 17 годині 50 хвилин 31.08.2024 пішки незаконно перетнув державний кордон України із Румунією в зоні відповідальності вказаного відділу прикордонної служби, за що надав на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 164760,40 грн.

24.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

24.09.2024 за місцем служби ОСОБА_7 , у приміщеннях відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 23.09.2024 проведено обшук, в ході якого, серед іншого, вилучено мобільний телефон ОСОБА_7 iPhone 15 proIMEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 .

Крім цього, 24.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 23.09.2024 проведено обшук транспортного засобу марки і моделі «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_5 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , в ході якого вилучено вказаний транспортний засіб.

Також 24.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 проведено обшук будівель та споруд, розташованих за адресою Івано-Франківська область Верховинський район село Явірник, присілок Центро, на земельних ділянках із кадастровими номерами :03:001:0147 та :03:001:0148, де проживає ОСОБА_7 , в ході якого вилучено мобільний телефон ОСОБА_7 iPhone 11.

Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

В ході досудового розслідування встановлено, що за допомогою вилученого в ході обшуку автомобіля «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VINJMB0NV250SJ000709 безпосередньо здійснювалась організація незаконного переправлення та саме незаконне переправлення осіб через Державний кордон України шляхом транспортування ОСОБА_7 у багажнику автомобіля у напрямку лінії Державного кордону України, а за допомогою мобільних телефонів здійснювалась комунікація ОСОБА_7 із ОСОБА_8 , незаконне переправлення якого через державний кордон України організував ОСОБА_7 , а відтак вказані речі містять ознаки речових доказів, визначені ст. 98 КПК України.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вищевказані речі та документи можуть містять відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та можуть бути використані, як докази у суді, з врахуванням того, що не забезпечення схоронності вказаного майна може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на зазначене вище майно.

Крім цього, у вказаному кримінальному провадженні 24.09.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, автомобіль «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VINJMB0NV250SJ000709, мобільний телефон iPhone 15 proIMEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , мобільний телефон iPhone 11, які на праві власності належать ОСОБА_7 , можуть бути у нього конфісковані у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до вищенаведеного, виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 .

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання про накладення арешту на майно задоволити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

П`ятим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000179 від 05.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України

Згідно протоколу обшуку від 24.09.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2024, розпочатого 24.09.2024 о 13 год 09 хв, призупиненого 13 год 18 хв, відновленого 13 год 26 хв, закінченого 13 год 18 хв у автомобілі «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 було вилучено автомобіль «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ автомобіль марки «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 .

Згідно протоколу обшуку від 24.09.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2024, розпочатого 24.09.2024 о 10 год 04 хв, закінченого 13 год 21 хв у приміщенні ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 добровільно погодився видати належний йому мобільний телефон марки iPhone 15 proIMEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 .

Згідно протоколу обшуку від 24.09.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2024, будівель та споруд, розташованих за адресою Івано-Франківська область Верховинський район село Явірник, присілок Центро, на земельних ділянках із кадастровими номерами :03:001:0147 та :03:001:0148, де проживає ОСОБА_7 , в ході якого вилучено мобільний телефон ОСОБА_7 iPhone 11.

24.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке того ж дня йому вручено.

Постановою слідчого від 25.09.2024 майно належне на праві власності ОСОБА_7 , а саме: автомобіль марки «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_5 , мобільний телефон марки iPhone 15 pro IMEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки iPhone 11, які вилучені в ході проведення 24.09.2024 обшуків, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000179 від 05.08.2024.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а саме ч. 3 ст. 332 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так , згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає, між іншого покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. У такий спосіб особа, яка вчинила злочин, обмежується у праві власності на певне майно, що вона набула на законних підставах до ухвалення вироку. Це покарання передбачає вилучення як усього майна, так і його частини.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно належить на праві приватної власності підозрюваному, може бути конфісковано у випадку призначення судом відповідного покарання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення збереження речового доказу та конфіскації майна як виду покарання за ч. 3 ст. 332 КК України, оскільки, незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст.170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження - клопотання слід задоволити.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

При цьому належить врахувати, що арешт майна в цілому має тимчасовий характер до його скасування або ж в межах строку досудового розслідування, який спрямований на ефективне забезпечення його проведення у розумний строк, а межі досудового розслідування у часі чітко визначені ст. 219 КПК України.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 168, 170-173, 175, 309, 372 КПК України, слідчий с

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на майно належне на праві власності ОСОБА_7 , РНОКПП : НОМЕР_6 , а саме : автомобіль марки «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_5 , мобільний телефон марки iPhone 15 pro IMEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки iPhone 11, вилучені 24.09.2024.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1