В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2024 р. Справа № 596/1839/23

Провадження № 1-кп/596/58/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин, в режимі відеконфернцзв`язку кримінальне провадження № 0000056 від 08 травня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веренчанка, Заставнівського району, Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, проживаючого в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , 2022 р.н., військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

23 травня 2005 року вироком Садгірського районного суду м. Чернівці Чернівецької області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки;

13 березня 2006 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці Чернівецької області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, звільненого з установи виконання покарань 14 грудня 2009 року у зв`язку з відбуттям покарання;

07 грудня 2011 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці Чернівецької області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки , звільненого з установи виконання покарань 01 квітня 2014 року у зв`язку з відбуттям покарання;

02 лютого 2017 року вироком Садгірського районного суду м.Чернівці Чернівецької області за ч.1 ст.187, ч.3 ст.289, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років п`ять місяців;

03 лютого 2021 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ст.391, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік п`ять місяців, звільненого з установи виконання покарань 01 березня 2022 року на підставі Указу Президента України від 27 лютого 2022 року №76/2022 «Про помилування»;

07 грудня 2022 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2022 року відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією.

05 квітня 2022 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого розвідника відділення інженерної розвідки взводу інженерної розвідки роти бойового забезпечення вищевказаної військової частини.

14 жовтня 2022 року солдата ОСОБА_4 увільнено від займаної посади і призначено на посаду механіка першого водолазного відділення взводу інженерної розвідки роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, 02 січня 2023 року солдату ОСОБА_4 було надано основну щорічну відпустку з 03 січня 2023 року по 12 січня 2023 року. Після завершення відпустки солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був з`явитися 13 січня 2023 року о 08 годині 00 хвилин до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

13 січня 2023 року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби у розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув.

У період з 08 години 00 хвилин 13 січня 2023 року по 08 годину 00 хвилин 21 квітня 2023 року солдат ОСОБА_4 перебував поза межами розташування вищевказаної військової частини НОМЕР_1 та свої службові обов`язки не виконував, проводячи час на власний розсуд.

21 квітня 2023 року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, нез`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_3 без поважних причин о 08 годині 00 хвилин 13 січня 2023 року та в подальшому, проводячи час на власний розсуд, о 08 годині 00 хвилин 21 квітня 2023 року прибув до зазначеної вище військової частини та приступив до виконання службових обов`язків.

27 квітня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, без поважних причин, з метою тимчасового ухилення від військової служби о 09 годині 00 хвилин у розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув. І в період з 09 години 00 хвилин 27 квітня 2023 року по 13 годину 00 хвилин 31 травня 2023 року ОСОБА_4 перебував поза межами розташування вищезазначеної військової частини та свої службові обов`язки не виконував, а проводив час на власний розсуд.

31 травня 2023 року о 13 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 добровільно прибув за викликом органу досудового розслідування - до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, повторно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_3 , без поважних причин о 09 годині 00 хвилин 27 квітня 2023 року та в подальшому, проводячи час на власний розсуд, о 13 годині 00 хвилин 31 травня 2023 року добровільно прибув за викликом органу досудового розслідування - до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Просив суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ним не оспорюються по даному кримінальному провадженні. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин, позиція його добровільна і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. Повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та показав, що дійсно в зазначений в обвинувальному акті час, місці, у вказаний спосіб він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин 13 січня 2023 року, а з`явився до частини лише 21 квітня 2023. Крім того, вказав, що повторно, а саме 27 квітня 2023 року також не з`явився у військову частину вчасно на службу без поважних причин. Лише 31 травня 2023 року добровільно прибув за викликом органу досудового розслідування.

Обвинувачений, в тому, що скоїв щиро розкаявся, вказав, що він усвідомлює, що вчинив, просив суворо не карати та вказав, що бажає продовжити проходити військову службу .

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування, які надійшли на підтвердження подій кримінальних правопорушень, з якими обвинувачений ознайомився після закінчення досудового розслідування і повністю визнав їх у судовому засіданні, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння та вважає їх об`єктивними та достовірними, відмовившись від їх дослідження під час судового провадження.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази необхідно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що обвинуваченим не оспорюється доведеність його вини та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого знайшла своє об`єктивне підтвердження, вчинені ним кримінальні правопорушення вірно кваліфіковані:

по епізоду нез`явлення вчасно на службу без поважних причин ОСОБА_4 13 січня 2023 року за ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону України №194-VIII від 12.02.2015 року), як умисні дії, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби);

також правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду нез`явлення вчасно на службу без поважних причин 27 квітня 2023 року за ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону України №2839-IХ від 13.12.2022 року), як умисні дії, які виразились у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Зокрема, суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України належать до тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає те, що він щиро розкаюється у вчиненому, повністю визнав свою вину.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочин повторно, рецидив злочинів.

Крім цього, при призначенні покарання, суд враховує особу винного, зокрема, те що він вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку з вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, тобто за аналогічне кримінальне правопорушення, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості, за місцем проживання характеризується посередньо, позитивно характеризується за місцем проходження служби та за місцем попереднього ув`язненням (Чортківська установа виконання покарань (№26)), не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_6 , 2022 р.н..

Відповідно до вимог ч.2 ст.65КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зазначених обставин, особи винного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ст.407 ч.5 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до нього вимог ст.ст. 69, 75 КК України немає.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засудженим вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року за кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України і за даним вироком йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Як було встановлено в судовому засіданні дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 було вчинено під час іспитового строку за вищевказаним вироком суду, а тому, суд вважає за необхідне застосувати ч.1 ст.71 КК України, призначивши покарання за сукупністю вироків та до покарання призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 03 листопада 2023 року (з дня взяття під варту) по дату набрання даним вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю вироків та до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 03 листопада 2023 року, тобто з дня взяття його під варту.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_4 залишити обраний - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Гусятинський районний суд Тернопільської області з урахуванням положень, визначених ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок , якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

В порядку, визначеному ч.7 ст.376 КПК України копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1