Справа № 357/2179/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0001014, внесеному 19.02.2018, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

-28.11.2005 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік позбавлення волі, 21.08.2006 звільненого з Прилуцької виправної колонії Чернігівської області по відбуттю покарання;

- 14.11.2007 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 187 КК України , із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 01.09.2011 року вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ст. 391 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці, на підставі ст. 71 КК України приєднано 3 місяці позбавлення волі до невідбутої частини покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2007 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України;

- 10.09.2013 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік 6 місяців;

- 14.02.2014 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, 14.08.2017 року звільненого з Київського слідчого ізолятора по відбуттю строку покарання;

- 05.05.2018 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту;

- 30.09.2024 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

19 лютого 2018 року близько 00 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 , наніс йому удар рукою в обличчя, подолавши таким чином опір останнього, відкрито викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand 2», моделі SM-G7102, чорного кольору, вартістю 1912 гривень 50 копійок разом із флеш-накопичувачем micro SD об`ємом 8 Гб, марки «Kingston», вартістю 113 гривень 33 копійки, які знаходились в руках потерпілого ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2025 гривень 83 копійки.

ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечний для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засідання сторони надали до суду угоду про визнання винуватості, укладену 08.11.2024 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , яку сторони просили затвердити.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі. Також, узгоджено визначити ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Зазначив про доцільність призначення остаточного покарання, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України. Вважав за необхідне вирішити долю речових доказів.

Суду надано заяву потерпілого ОСОБА_6 в якій останній зазначає, що надає свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погодився з встановленими обставинами. Також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання. Повідомив, що угода підписана ним добровільно, йому зрозумілі наслідки призначення остаточного покарання, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Зазначив про доцільність призначення остаточного покарання, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про винуватість, суд зазначає наступне.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, ч. 4 ст. 70 КК України.

Судом враховується, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_3 вчинено до постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року, тому обвинуваченому необхідно призначити покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 08 листопада 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08 листопада 2024 року покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання - 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 08 листопада 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.03.2024 по 30.09.2024 року включно, та фактично відбуту частину покарання з 01.10.2024 року по 07.11.2024 року включно, за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand 2» моделі "SМ-G7102», чорного кольору імеі 1 : НОМЕР_1 , імеі 2 : НОМЕР_2 та флеш-накопичувач mikro SD марки «Kingston», об`ємом 8 Гб, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 , як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_7