Провадження № 11-кп/4808/466/24
Категорія ст. 309 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано Франківського міського суду від 23 липня 2024 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 309 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воскресинці Рогатинського району Івано Франківської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз : вироком Івано Франківського міського суду від 20 вересня 2023 року за ст. 185 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Просить вирок Івано Франківського міського суду від 23 липня 2024 року змінити та призначити йому покарання менше на один місяць.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст. 71,72 та 78 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Івано Франківського міського суду від 20 вересня 2023 року, та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вказано рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим для виконання даного вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 3407 гривень 76 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав психотропні речовини без мети збуту за наступних обставин.

Зокрема, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановленому місці та у невстановлений час через telegram-канал «Sweet Weed» за грошові кошти у сумі 720 гривень, які він переказав через невстановлений термінал на невстановлену банківську картку, незаконно придбав один полімерний пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку помістив у скляну трубку, яку в подальшому помістив у наплічну сумку та зберігав при собі без мети збуту. Крім цього, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, у невстановлений в ході досудового розслідуванні час, при невстановлених обставинах та у невстановленому місці незаконно придбав полімерну трубку, яку в подальшому помістив у наплічну сумку та зберігав при собі без мети збуту. 20 травня 2024 року близько 12год. 45хв. під час несення служби по охороні публічного порядку інспектор взводу 2 роти 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 , поліцейський взводу 2 роти 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_10 біля адміністративного приміщення залізничного вокзалу міста Івано-Франківська, що на вул. Привокзальна площа, 1, побачили ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , у ході спілкування з ОСОБА_8 у інспектора взводу 2 роти 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 виникли підстави вважати, що ОСОБА_8 незаконно зберігає при собі речовини обіг яких заборонено. Діючи на підставі статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», інспектором взводу 2 роти 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 прийнято рішення про проведення поверхневої перевірки ОСОБА_8 , під час якої останній повідомив про зберігання речовин, обіг яких заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) у наплічній сумці. В подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням психотропних речовин без мети збуту, 20 травня 2024 у період часу з 14год. 57хв. до 15год. 02хв., під час проведення огляду місця події працівниками поліції слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області поблизу адміністративного приміщення залізничного вокзалу міста Івано-Франківська Івано-Франківської області, що на вул. Привокзальна площа, 1, із наплічної сумки видав один полімерний пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,1822 грама, та полімерну трубку із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,00631 грама. Загальна кількість особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 0,18851 грама.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 , підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яке покарання;

- прокурор з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 заперечив, вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 та про кваліфікацію таких дій за ст. 309 ч.1 КК України за обставин, викладених у вироку є обґрунтованим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання було не в повній мірі враховано обставини, які пом`якшують покарання та дані про його особу і призначено надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначені покарання врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом першої інстанції визнано рецидив кримінальних правопорушень.

Окрім цього, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винного, а саме обвинувачений ОСОБА_8 не працевлаштований, неодружений, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий вироком Івано Франківського міського суду від 20 вересня 2023 року за ст. 185 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, однак на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції підставно призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 застосував вимоги статей 71,72 та 78 КК України, оскільки він під час відбування покарання у виді іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, тому йому до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Івано Франківського міського суду від 20 вересня 2023 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої обвинуваченим ОСОБА_8 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Івано Франківського міського суду від 23 липня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4