ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, у м.Дніпрі апеляційні скарги прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 , подані на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07.06.2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с.Чортисів Виноградівського району Закарпатської області, раніше не був засудженим, фактично мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, із визначенням початку строку відбування покарання з 25 серпня 2023 року.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

23.08.2023 в період часу з 20:23 по 20:24, ОСОБА_8 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, яка розташована поблизу буд. АДРЕСА_2 , де з раніше йому знайомим потерпілим ОСОБА_7 у нього виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_8 , 23.08.2023 в період часу з 20:23 по 20:24, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, яка розташована поблизу буд. АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичної

сили, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, завдав не менше 23 ударів в область життєво-важливого органу - голови потерпілого ОСОБА_7 , з яких не менше 8 ударів руками та не менше 15 ударів ногами, заподіявши тим самим останньому відповідно висновку судово-медичної експертизи №329е/385 наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку другого ступеню з вогнищем забиття речовини головного мозку в лівій скроневій частці, субарахнодального крововиливу, пневмоцефали, перелому лівої скроневої кістки та перелому кісток носу зі зміщенням уламків, синців в обох параорбітальних областях, підшкірної гематоми в правій скроневій ділянці, множинних саден м?яких тканин обличчя, забійних ран м?яких тканин обличчя, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Після спричинення потерпілому ОСОБА_7 вищевказаних тілесних ушкоджень, останній був госпіталізований до лікувального закладу, де йому було надано медичну допомогу, та суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 не настали у зв`язку зі своєчасно наданою останньому медичною допомогою.

Таким чином ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі, суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 не настали, оскільки потерпілому своєчасно було надано медичну допомогу.

У поданій апеляційній скарзі прокурор Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_10 просить про скасування вироку суду у частині призначеного ОСОБА_8 покарання, у зв`язку із невідповідністю тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зокрема, прокурор, не оспорюючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку, правильності наданої судом правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України, вважає, що обвинувачений фактично не визнав свою провину і не висловив щиросердного каяття у скоєному. Інших обставин, які б давали суду підставу призначити ОСОБА_8 мінімальне за розміром покарання, відсутні і представник державного обвинувачення, виступаючи у судових дебатах під час судового розгляду, орієнтував суд на призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років.

Апелянтка також просить суд апеляційної інстанції призначити ОСОБА_8 новим вироком покарання за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 9 років.

Захисник ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі просить про скасування вироку суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільненням ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, у порядку ст.75 КК України, та покладенням на нього передбачених ст.76 КК України процесуальних обов`язків.

Захисник, із посиланням на положення п.4 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вважає, що у даній справі стороною обвинувачення не надано і не здобуто доказів, які б достовірно вказували на наявність у ОСОБА_8 умислу, спрямованого на вбивство

потерпілого ОСОБА_7 . Захисник вважає, що його підзахисний діяв із неконкретизованим умислом, спрямованим на настання будь-яких наслідків, які могли у даному випадку настати від завданих потерпілому поранень.

Таким чином, апелянт вважає, що кримінальна відповідальність повинна настати за фактично вчинені дії та наслідки, тобто, за ч.1 ст.121 КК України - умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду:

-прокурор відділу Дніпровської обласної прокуратури ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 та, відповідно, заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту;

-потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що не пам`ятає подій щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, не має претензій матеріального та морального характеру щодо осіб, які завдали йому такі тілесні ушкодження та не наполягає на суворому покаранні;

-захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 України ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, є обґрунтованими та належним чином умотивованими.

Зокрема, провина ОСОБА_8 у вчиненні замаху на умисне протиправне заподіяння

смерті іншої людини підтверджена:

-поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 23.08.2023 вона перебувала у магазині, звідти побачила, як чоловіки спочатку розмовляли про щось, а потім один чоловік побив іншого і обох вона знала. ОСОБА_8 спочатку спричинив ОСОБА_7 один удар, після чого продовжив побиття, та наніс близько двадцяти ударів в область голови потерпілого. Після чого ОСОБА_12 відтягнув ОСОБА_8 від потерпілого. Обвинувачений нетривалий час був поруч з потерпілим. У ОСОБА_7 був виявлений пульс та викликали швидку. На момент коли прибула швидка допомога, обвинуваченого на місці події не було.

- оголошеними судом даними протоколу огляду місця події від 23.08.2023, з якого вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 поблизу вивіски «Салтівський М`ясокомбінат». Під час огляду на бетонній поверхні виявлено та вилучено два змиви речовини бурого кольору, які розміщені на марлевих тампонах та поміщені до паперового пакету.

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, з якого вбачається, що за участі свідка ОСОБА_13 , в присутності понятих було проведено пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Свідок упізнала ОСОБА_8 як особу, яка 23.08.2023 за адресою: АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження іншій особі;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2023, з якого вбачається, що за свідок ОСОБА_14 упізнав ОСОБА_8 як особу, яка 23.08.2023 приблизно о 20:20 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2023, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 упізнав ОСОБА_15 як особу,яка 23.08.2023 приблизно о 20:20 за адресою: АДРЕСА_2 спричинила тілесні ушкодження іншій особі;

- даними оголошеного судом протоколу огляду від 25.08.2023, CD-R з відеозаписом з камери відеоспостереження, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перегляду відеофайлу «Відео по 971» було встановлено, що на відео видно вулицю Леваневського та трамвайні колії, ймовірно трамвайна зупинка. Біля зупинки стоять два чоловіка, один напроти одного, які про щось розмовляють. Особа -1 вдягнена в шорти та футболку світлого кольору, має коротке волосся та щетину. Інша особа (особа-2) вдягнена в майку чорного кольору та штани, має коротке волосся. О 20:23:53 особа-2 підходить ближче до особи-1 та своєю лівою рукою наносить удар особі-1 в зону обличчя та щелепи (Фото №1). О 20:23:54 особа-1 падає на асфальт обличчям донизу. В цей час особа-2 підбігає до особи-1, присідає та своєю лівою рукою тримає його за голову, а правою рукою наносить 8 ударів в зону обличчя (Фото №2). Далі о 20:24:01 особа-2 встає та своєю правою ногою наносить особі-1 ще два удари. Далі особа-2 нагинається до особи-1 та своїми руками продовжує наносити численні удари по голові особи-2. О 20:24:08 особа-2 ще два рази вдаряє особу-1 своєю правою рукою. О 20:24:15 особа-2 продовжує бити особу-1 своєю правою ногою в зону обличчя. О 20:24:25 особа-2 своєю ногою наносить два удари в грудну клітину особи-1. Особа-1 лежить без свідомості і не рухається. О 20:24:38 особа-2 підходить до особи-1, нахиляється до нього та трясе його. О 20:24:44 зі сторони зупинки транспортного засобу вибігає особа -3, яка вдягнена в шорти та футболку світлого кольору, має бороду та темне коротке волосся. Особа-3 підходить до лежачої особи-1 (Фото№3). В цей час особа-2 знов підходить до особи-1 і в присутності особи-3 наносить удар правою ногою особі-1 в

область голови. О 20:24:54 особа-3 за руку намагається підвести лежачу особу-1, однак о 20:24:55 особа-2 підбігає і знов наносить удар особі-1 правою рукою. О 20:24:58 особа-2 та особа-3 покидають лежачу особу-1 та йдуть у бік трамвайної зупинки. ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2023, з якого вбачається, що слідчим СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за участю підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_16 в присутності понятих проведено слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_8 показав та відтворив механізм нанесення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень;

- даними оголошеного судом протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2023 року за участю свідка ОСОБА_11 , під час якого свідок продемонструвала, як саме ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 ;

- висновком експерта №2792е від 30.08.2023, відповідно до якого на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , враховуючи відомі обставини справи, встановлено, що при огляді обвинуваченого у нього було виявлено наступні тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій параорбітальній області з переходом частково вниз на проекцію лівої гайморової пазухи; сліду від загоєння садна на грудній клітині праворуч по передньо-пахвовій лінії в проекції 8-го міжребір?я; садна на грудній клітині праворуч по середньо-пахвовій лінії ближче до краю реберної дуги. Вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя зліва та грудної клітини справа, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

- висновком експерта №3292е/385 від 12.10.2023, відповідно до якого на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи та дані медичної документації встановлено, що за даними наданої медичної документації, з урахуванням проведеної рентгенологічної консультації у ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з вогнищем забиття речовини головного мозку в лівій скроневій частині, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, перелому лівої скроневої кістки та перелому кісток носу зі зміщенням уламків, синців в обох паро орбітальних областях, підшкірної гематоми в правій скроневій ділянці, множинних саден м`яких тканин обличчя, забійних ран м`яких тканин обличчя. Встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження на голові та обличчі, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), частина з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в ділянку голови та обличчя, яким могла бути і рука стиснута в кулак, взута нога або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. За своїм характером встановлені у нього тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-б, „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

- висновком експерта №3293е від 12.10.2023, з якого вбачається, що на основі додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи, дані медичної документації, дані протоколу слідчого експерименту, встановлено, що з урахуванням проведеної рентгенологічної консультації у ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку другого ступеню з вогнищем

збиття речовини головного мозку в лівій скроневій частці, субарахного крововиливу, пневмоцефілії, перелому лівої скроневої кістки та перелому кісток носу зі зміщенням уламків, синців в обох параорбітальних областях, підшкірної гематоми в правій скроневій ділянці, множинних саден м`яких тканин обличчя, забійних ран м`яких тканин обличчя. Локалізація та характер встановлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень на голові та обличчі, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує свідок ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту за її участі, тобто при ударах руками та ногами по голові та обличчю;

- висновком судово-психіатричного експерта №626 від 16.10.2023, відповідно до якого ОСОБА_8 в період інкримінованого йому діяння не виявляв і в теперішній час не виявляє будь-яких психічних розладів. Крім того, ОСОБА_8 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії і бездіяльність і керувати ними. На теперішній час також може усвідомлювати свої дії та бездіяльність і керувати ними.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності і взаємозв`язку свідчать про доведеність провини ОСОБА_8 "поза розумним сумнівом" у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - потерпілому ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги захисника є тотожними висловленим стороною захисту твердженням під час розгляду справи у суді першої інстанції щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

Судом першої інстанції, із посиланням на положення п.4 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» ( на які також звернув увагу і захисник у своїй апеляційній скарзі), проаналізовані такі доводи захисника і суд обґрунтовано прийшов до висновку про правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України.

Так, суд вірно визначив, що конфлікт, який виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не може свідчити про те, що потерпілий своїми діями наніс обвинуваченому тяжку образу і його дії були направлені на умисне приниження гідності обвинуваченого ОСОБА_8 або були вчинені з метою зганьбити честь останнього. Сама по собі розпочата сварка не може бути визнано достатньою підставою для юридичного визначення настання стану сильного душевного хвилювання. До того ж, з показань ОСОБА_8 вбачається, що удари ним наносились у зв`язку з тим, що він був наляканий загрозами потерпілого, тобто навіть за версією обвинуваченого, причиною нанесення ударів потерпілому були погрози, та дії потерпілого жодним чином не свідчать про спричинення образ та приниження гідності обвинуваченого, які вчинені з метою зганьбити честь останнього.

Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №626 від 05.09.2023 обвинувачений у період інкримінованого йому діяння виявляв правильне орієнтування в навколишньому й особах, певну послідовність і цілеспрямованість дій, а також у його поведінці й висловлюваннях у той період часу були відсутні ознаки маячіння, галюцинацій, розладів свідомості або інших хворобливих порушень душевної діяльності.

Отже, у даному випадку виключена можливість кваліфікації дій ОСОБА_17 за ст.123 КК України, як і відсутня підстава констатувати наявність у ОСОБА_8 стану сильного душевного хвилювання, з огляду на вживання ним спиртних напоїв до вчинення цього злочину.

Характер дій обвинуваченого, кількість ( не менше 23 ударів), локалізація нанесених ним ударів саме у голову потерпілому ОСОБА_7 ( який вочевидь, лежачи

на землі без свідомості, не міг здійснювати спротив та захищатись від посягання і ОСОБА_8 , завдаючи удари, вже бачив наслідки своїх дій), небажання припинити такі дії навіть після втручання сторонніх осіб у процес побиття, свідчать про наявність у ОСОБА_8 прямого умислу на вчинення умисного вбивста ОСОБА_7 , якій він не довів до завершення тільки внаслідок втручання сторонніх свідків подій та своєчасного виклику швидкої допомоги.

Доводи апеляційної скарги захисника, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає неспроможними та такими, що не відповідають змісту зібраних по справі доказів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував, що той вчинив уперше замах на особливо тяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем мешкання, ніде не працює та не має утриманців (заявлена обвинуваченим наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей не знайшла свого документального підтвердження).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав його часткове визнання винуватості та прохання вибачення у потерпілого; обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи додатково позицію потерпілого ОСОБА_7 , яку він висловив під час апеляційного розгляду, колегія суддів погоджується із розміром та видом призначеного ОСОБА_8 за правилами ст.68 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років і вважає, що воно відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеристиці особи обвинуваченого.

Підстав для скасування вироку суду у цій частині, у тому числі і за наведеними у апеляційній скарзі прокурора обставинами, колегія суддів не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.404,405,408,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, але, може бути оскаржена сторонами кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а для ОСОБА_8 , який утримується під вартою, - у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3