ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2467/24
Провадження №1-кс/477/983/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

22 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000537 від 19 вересня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області та фактично проживає в АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , одруженого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 15, пунктом 2 частини першої статті 115, частиною другою статті 194 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2024 року старший слідчий СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000537 від 19 вересня 2024 рокуза частиною другою статті 15, пунктом 2 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 19 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, пунктом 2 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства та суспільних норм моралі вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини проти життя та здоров`я особи а також проти власності за які 20 вересня 2024 року йому повідомлено про підозру.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , який є раніше судимим, підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків та належної адаптації до суспільних відносин, злочин вчинив там, де проживає, тому знає місце проживання свідків на яких може вчиняти тиск.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указувавши на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. Крім того повідомив, що ОСОБА_5 27 травня 2024 року самовільно залишив місце проходження служби, злочин вчинений відносно рідних батьків, що посилює зазначені слідчим ризики у поданому клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати до підозрюваного менш тяжкий запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, зокрема домашній арешт.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000537 від 19 вересня 2024 рокуза частиною другою статті 15, пунктом 2 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч вимог законодавства та суспільних норм моралі, 19 вересня 2024 року близько 20:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домоволодіння за місцем мешкання свої батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , де разом з останніми, а також своєю співмешканкою ОСОБА_9 і спільним знайомим ОСОБА_10 вечеряли у приміщенні літньої кухні.

Під час вечері, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно почав образливо висловлюватися на адресу свого батька ОСОБА_7 та провокувати останнього на конфлікт. В дану конфліктну ситуацію втрутилася ОСОБА_8 , яка зробила зауваження ОСОБА_5 та запитала останнього, навіщо він ображає свого батька та попросила його заспокоїтися. У відповідь ОСОБА_5 почав ще більш агресивно себе поводити та образливо висловлюватися на адресу своєї матері ОСОБА_8 .

У подальшому, під час зазначеного конфлікту зі своїми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив вчинити протиправні дії, направлені на позбавлення життя своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому, прямо повідомивши останнім про свій намір.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , вийшов з приміщення літньої кухні на територію подвір`я домоволодіння, прослідував у складське приміщення, де зберігалася полімерна каністра з легкозаймистою речовиною бензином.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які весь цей час перебували у приміщенні літньої кухні та до останнього вмовляли ОСОБА_5 заспокоїтися і припинити вчиняти протиправні дії відносно них, ОСОБА_5 тримаючи в руках полімерну каністру з легкозаймистою речовиною бензином, прослідував до приміщення зазначеної літньої кухні, зустрів на її вході свою матір ОСОБА_8 , відкрутив кришку горловини каністри та почав виливати з неї бензин на голову та тіло ОСОБА_8 , після чого підійшов до свого батька ОСОБА_7 та аналогічно почав поливати останнього з каністри бензином.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомивши реальність наміру ОСОБА_5 вчинити їх умисне вбивство шляхом облиття легкозаймистою речовиною - бензином з подальшим його підпалом, вибігли з приміщення літньої кухні на територію подвір`я домоволодіння.

В цей час ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на позбавлення життя ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , наздогнав останніх на території подвір`я та вчинив спробу підпалу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 шляхом піднесення до них впритул газової запальнички, яка була при ньому та намагання її запилити, але з не встановлених причин, спалах відкритого вогню від запальнички не відбувався. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали відбігати, не даючи змоги ОСОБА_5 наблизитись до них на відстань, яка була б достатньою для займання від іскор або відкритого полум`я запальнички легкозаймистої речовини бензину, якою були облиті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

При цьому, ОСОБА_5 , з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , почав наносити останнім по черзі удари руками в різні частини тіла для того, щоб змусити перестати чинити супротив його протиправним діям. Під час цього, ОСОБА_7 зміг вирватися та вибіг на вулицю з території домоволодіння, де сховався на території сусіднього домоволодіння. ОСОБА_5 спробував наздогнати ОСОБА_7 , однак втратив останнього з поля зору. Цим скористалася ОСОБА_8 , яка також вибігла з території домоволодіння та сховалася в іншому краю АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але з причин, що не залежали від його волі, умисне вбивство ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не було закінчене.

Крім того, цього ж дня, 19 вересня 2024 року близько 20:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, після вчинення закінченого замаху на умисне вбивство своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння АДРЕСА_1 , зайшов у приміщення житлового будинку, вилив з каністри на меблі та підлогу легкозаймисту речовину бензин та за допомогою заздалегідь підготовленої газової кишенькової запальнички, з метою знищення будинку та іншого майна, яке в ньому знаходилося, свідомо та умисно виконав дії, спрямовані на спричинення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певних об`єктів, а саме підпалив облиті бензином речі та предмети в будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, неправленого на умисне знищення будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , тримаючи в руках полімерну каністру з легкозаймистою речовиною бензином, увійшов до приміщення зазначеного будинку, розлив бензин по його приміщенням, та за допомогою заздалегідь підготовленої газової кишенькової запальнички, з метою знищення будинку та іншого майна, яке в ньому знаходилося, свідомо та умисно виконав дії, спрямовані на спричинення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певних об`єктів, а саме підпалив облиті бензином приміщення будинку.

Внаслідок чого, в результаті пожежі, були повністю пошкоджені будівлі житлового будинку та АДРЕСА_1 та житловий будинок по АДРЕСА_1 .

20 вересня 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КК України, як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення.

Цього ж дня, ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частиною другою статті 15, пунктом 2 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України, тобто у закінченому замахі на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двом особам, а також в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому діянь, що можуть містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх доказів вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, пункту 1 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України, один з яких відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування у їх сукупності, зокрема:

протоколом огляду місця події від 19 вересня 2024 року, відповідно до якого оглянуто домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

протоколом огляду предмету від 20 вересня 2024 року, відповідно до якого оглянуто речі, добровільно видані потерпілим ОСОБА_7 , на яких присутня рідина, що схожа на бензин;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 вересня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_8 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив відносно неї кримінальні правопорушення;

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого потерпіла повідомила щодо обставин за яких її син ОСОБА_5 вчинив відносно неї та її чоловіка кримінальні правопорушення;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого потерпілий повідомив щодо обставин за яких його син ОСОБА_5 , вчинив відносно нього та його дружини кримінальні правопорушення;

протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 відповідно до яких свідки повідомили щодо обставин за яких ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення

та в силу частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

Слідчим суддею враховується те, що за рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

В світлі обставин даного клопотання, досліджених матеріалів, що долучені слідчим ОСОБА_3 до клопотання про застосування запобіжного заходу, а також прокурором під час розгляду клопотання слідчого по суті, достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 115 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, застосування до потерпілих як фізичного так і психологічного насильства, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України. Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Крім цього, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинений відносно рідних батьків.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_5 інкриміновані йому злочини вчинив за місцем проживання, знає більшість свідків, тому може вплинути на них з метою зміни показань, або надання показань, що виправдовують його.

Про наявність існування ризиків, передбачених пунктами 2, 5 частини першої статті 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 є раніше судимим, за відомостями військової частини НОМЕР_1 перебуває з 27 травня 2024 року в самовільному залишенні місця служби, що також підтверджено самим підозрюваним у судовому засіданні, негативно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту пов`язане з тим, що такі запобіжні заходи є занадто м`якими та їх застосування не достатнє для забезпечення запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, оскільки не виконання підозрюваним обов`язків у цьому кримінальному провадженні, не матиме належних наслідків, які б утримали підозрюваного у належній процесуальній поведінці і може створити передумови для його переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, за таких обставин підозрюваний отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або інших підозрюваних будь-яким чином.

Підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки слідчим суддею не встановлено з огляду на відсутність будь-яких заяв від осіб, які б заслуговували на довіру про намір взяти підозрюваного на поруку.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального провадження та долучені до матеріалів клопотання докази, які свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа могла вчинити даний злочин з досить високою ймовірністю.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, враховуючи, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків, заперечення підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , тяжкості покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено.

За такого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Отже, клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 вчинений із застосуванням як фізичного так і психологічного насильства, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України слідчий суддя уважає за можливе не визначати розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20 вересня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий 20 вересня 2024 року о 12.00 годині.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк триманні під вартою підозрюваному слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 вересня 2024 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196-197, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 18 листопада 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській областіпісля її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25 вересня 2024 року о 08 годині 30 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_13