Справа № 739/392/20
Провадження № 1-в/739/67/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника УВП №31 - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 ,- В С Т А Н О В И В:

29.08.2024 року Державна установа «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» Міністерства юстиції України звернулась до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з вказаним клопотанням, у якому просить вирішити питання про приведення вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 , та у разі зміни покарання з позбавлення волі на інший вид юридичної відповідальності не пов`язаний з позбавленням волі, розглянути питання про доцільність подальшого утримання засудженого в ДУ «Новгород-Сіверська УВП (№31)». Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України ( за сукупністю даного вироку та вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 19.12.2019 року), на підставі ч.4 ст.70 КК України (шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року) засуджений остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25.02.2021 року. 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 року, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано. Відповідно до вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року ОСОБА_5 вчинив 13.01.2020 року кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, чим завдав потерпілому збитки на загальну суму 450 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Вищенаведене й стало підставою для звернення до суду з даним клопотанням. У судовому засіданні представник ДУ «Н-Сіверська УВП (№31) ОСОБА_4 клопотання про приведення вироку суду у відповідність до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року підтримав, та просив його задовольнити . Також просив долучити до матеріалів справи довідку про відбутий ОСОБА_5 строк покарання, якого на 23.10.2024 року складає 4 роки 2 місяці 18 днів. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання частково, в частині покарання за ч.3 ст.185 КК України, призначеного за вироком Новгород-Сіверського районного суду від 25.01.2021 року, та за ч.1,2,3 ст.185 КК України, призначеного за вироком Новгород-Сіверського районного суду від 22.06.2020 року, до якого застосовані норми ч.4 ст.70 КК України, в іншій частині вирок залишити без змін. У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 зазначив, що при вирішенні клопотання установи він покладається на розсуд суду. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання: за ч.1 ст. 162 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі ; за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно ОСОБА_5 призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю даного вироку та вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 19.12.2019 року за ч. 2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 ( два ) роки призначено покарання у виді 4 ( чотирьох) років 3 ( трьох) місяців позбавлення волі. За вироком Новгород- Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року за ч. 1, 2,3 ст.185 КК України, ч.1 ст.357 КК України, застосовано норми ч.4.ст.70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за обома вироками остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 за вироком Новгород- Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України). Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу. 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ). Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення. Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку. Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2017 рік становило 1600 грн., у 2018 році становило 1762 грн., а в 2020 році становило 2102 грн.. Судовим розглядом встановлено, що вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, де останній своїми протиправними діями 13.01.2020 року завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 450 грн., на підставі ч.4 ст.70 КК України (шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року), за яким ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.185 КК України, де останній своїми протиправними діями: на початку серпня 2017 року завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 420 грн., в першій декаді серпня 2017 року - на загальну суму 520 грн. та в кінці серпня 2017 року - на загальну суму 210,00 грн., крім того за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, де останній разом з ОСОБА_8 в другій половині листопада 2017 року завдали матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на суму 250 грн., також за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яким 16.05.2018 року ОСОБА_5 завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1500 грн.. Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України). Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України). Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення. Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, згідно з якими «Закон №3886-ІХ, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-ІХ, мають зворотну дію в часі».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 450 грн., на підставі ч.4 ст.70 КК України (шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року), за яким ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.185 КК України, де останній своїми протиправними діями: на початку серпня 2017 року завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 420 грн., в першій декаді серпня 2017 року - на загальну суму 520 грн. та в кінці серпня 2017 року - на загальну суму 210,00 грн., крім того за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, де останній разом з ОСОБА_8 в другій половині листопада 2017 року завдали матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на суму 250 грн., також за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яким 16.05.2018 року ОСОБА_5 завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1500 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжок майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначених покарань за ч.3 ст.185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі; за ч.1 ст.185 КК України у виді 1-го року позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 х років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до 3х років позбавлення волі. Разом з цим, ОСОБА_5 окрім вищезазначених кримінальних правопорушень був засуджений:

- вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року ще і за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі;

- Сосницьким районним судом Чернігівської області від 19.12.2019 року за ч. 2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки;

- вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Тому, за сукупністю вироків та за сукупністю кримінальних правопорушень, необхідно застосувати положення ст.72 КК України, де одному дню обмеження волі відповідають 2 дні позбавлення волі, та вважати ОСОБА_5 засудженим за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 162 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю даного вироку та вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 19.12.2019 року за ч. 2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки до покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. А також до покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ч.4. ст.70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за обома вироками остаточно вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

За таких обставин, клопотання є таким, що підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» Міністерства юстиції України про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарань, призначених за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року, за ч.3 ст.185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі, та від покарань за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року, за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - у виді 2-х років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі (котрим на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено остаточне покарання ОСОБА_5 ) у зв`язку з усуненням караності діянь. Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 засудженим за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 162 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю даного вироку та вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 19.12.2019 року за ч. 2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки до покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. А також до покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ч.4. ст.70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за обома вироками остаточно вважати ОСОБА_11 засудженим до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2021 року - залишити без змін. Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області, протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з дня вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 29.10.2024 року об 11 год. 00 хв.