Дата документу 06.08.2024 Справа № 334/5921/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/530/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/5921/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 строком до 16 год. 00 хв. 18.09.2024 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, визначивши йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що слідчий суддя послався на видумані ризики слідчого. Проте, він самостійно без дозволу суду надав згоду на проведення обшуку у своєму житлі, добровільно надав дозвіл на вилучення речових доказів, потім також надав згоду на огляд свого автомобілю, тому вважав, що жоден ризик нічим не підтверджується. Також зазначив, що має ряд хронічних захворювань, на що ні слідчий суддя, ні сам слідчий не звернули уваги.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , обравши до нього інший запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту. Зазначив, що слідчим суддею нічим не підтверджено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК. Органом досудового розслідування не надано доказів щодо можливості та бажання з боку підозрюваного впливати на свідків та потерпілу, наявності у підозрюваного бажання та можливості переховуватися від суду, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, на які він посилався. Фактично слідчий суддя дійшов висновку щодо задоволення клопотання слідчого тільки на підставах, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працевлаштований, не одружений, проживає не за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Зазначив, що невизнання вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині є його конституційним правом. Крім того, вважав, що слідчий суддя безпідставно взяв до уваги доводи сторони обвинувачення, що в умовах воєнного стану ОСОБА_8 може виїхати на непідконтрольну Україні територію і, таким чином, може уникнути відповідальності, при цьому, будь-яких доказів щодо намірів підозрюваного здійснити такі дії слідчим суддею не встановлено.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційні скарги. Прокурор заперечила проти скарг сторони захисту.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0001479 від 21.07.2024 року звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , якому 22.07.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.152 КК кримінального правопорушення.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбаченого ч.3 ст.152 КК злочину та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК, а тому дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Положеннями ст.178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

На переконання колегії суддів слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання.

Відповідно до вимог ст.178 КПК слідчим суддею враховано вагомість на цій стадії досудового розслідування наявних доказів про вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу в їх сукупності, а також конкретні обставини інкримінованого йому злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків в межах своїх повноважень слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики можливого переховування від органу досудового розслідування та/або суду, знищення підозрюваним речей, які можуть слугувати доказами у кримінальному провадженні, а також впливу на потерпілу на даний час існують.

З існуванням цих ризиків погоджується і колегія суддів.

При цьому слідчий суддя не погодився з існуванням передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику, на який вказував слідчий у своєму клопотанні, з огляду на ту обставину, що вказаний ризик обґрунтовано лише тяжкістю покарання та відсутністю офіційного доходу.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення його вини, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, наразі не встановлені всі обставини вчиненого злочину та відповідно не вилучені всі необхідні речі, які б могли зберегти на собі сліди злочину, а тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що свідчить про наявність передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК ризику.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, підтверджується тим, що ОСОБА_8 , розуміючи невідворотність покарання, може схиляти неповнолітню потерпілу та її законного представника до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та, в подальшому, в цілому на хід судового розгляду. Про наявність вказаного ризику свідчать й обставини кримінального правопорушення, а саме те, що підозрюваним до неповнолітньої потерпілої з метою подолання її супротиву було застосовано насильство, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження. Крім того, внаслідок неповнолітнього віку потерпілої, її психологічних особливостей, рівня психологічного розвитку та вікових відмінностей є ризик того, що потерпіла піддасться впливу підозрюваного.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належну оцінку та він дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання передбаченим п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК ризикам.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 заперечує свою причетність до інкримінованого злочину, при цьому, неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 впізнала підозрюваного, а тому існує ризик тиску на неповнолітню потерпілу та її законного представника.

Твердження підозрюваного та захисника про те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи захисника про недоведеність існування передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК ризиків є непереконливими, адже під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За таких обставин колегія суддів вважає помилковими твердження захисника про те, що слідчий суддя не з`ясував та не навів переконливих аргументів на користь неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просила скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.

Посилання підозрюваного в апеляційній скарзі на наявність у нього ряду хронічних захворювань не спростовують висновків слідчого судді про наявність передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК ризиків та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення. До того ж на підтвердження наявності будь-яких захворювань у ОСОБА_8 стороною захисту не надано жодного доказу, не містять таких даних і матеріали кримінального провадження.

Доводи підозрюваного стосовно того, що він добровільно надав згоду та дозвіл на проведення ряду слідчих дій у кримінальному провадженні, не спростовує існування передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК ризиків.

Твердження захисника про те, що слідчий суддя безпідставно взяв до уваги доводи сторони обвинувачення, що в умовах воєнного стану ОСОБА_8 може виїхати на непідконтрольну Україні територію і, таким чином, може уникнути відповідальності, є надуманими, оскільки слідчий суддя в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, взагалі не посилався на вказану обставину.

Отже, доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4