Справа № 166/878/23 Провадження №11-кп/802/553/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000155 від 14 квітня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 липня 2024 року, якою продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 вересня 2024 року включно,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Камінь-Каширського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 14.04.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 днів, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000155.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11.07.2024 року задоволено повністю клопотання прокурора. Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів до 08 вересня 2024 року включно. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що ухвала постановлена без дотримання вимог процесуального законодавства та норм матеріального права, а також є необґрунтованою, оскільки судом не було повно і всебічно з`ясовано обставини цієї справи та неналежним чином було оцінено докази й аргументи, надані її учасниками. Крім того, оскаржувана ухвала не відповідає завданню і основним засадам кримінального судочинства в силу допущених порушень прав обвинуваченого, захищених як Конституцією України, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, всупереч закріпленим в національному законодавстві України засадам верховенства права, законності, а також необхідності врахування судової практики Європейського суду з прав людини при здійсненні судочинства.

Вважає, що прокурором не доведено існування зазначених у поданому клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а доводи щодо таких ризиків ґрунтуються лише на припущеннях. Так, прокурор не надав суду жодних доказів того, що обвинувачений будь-яким чином перешкоджав судовому розгляду, вчиняв дії, спрямовані на вплив на свідків чи потерпілу у кримінальному провадженні.

Вказує на те, що ОСОБА_6 одружений з ОСОБА_8 з якою має спільну дитину, проте на даний час проживає з іншою жінкою з якою офіційний шлюб не укладено з огляду на не розірвання попереднього шлюбу, у зв`язку з чим є необхідність допомагати матеріально та фізично своїй сім`ї. Має він також і постійне місце проживання та реєстрації в смт.Ратне. Це все свідчить по міцні соціальні зв`язки. Тому захисник переконаний, що сторона обвинувачення не довела недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що такі обставини дають підстави для зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Проте, місцевий суд належної уваги на викладені обставини не звернув та відповідно прийшов до невірного висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просить ухвалу скасувати, та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відмовити. Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.

В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду.

Захисник обвинуваченого в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання за відсутності захисника.

Зважаючи на викладене, а також думку обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе апеляційний розгляд провадження провести у відсутності захисника обвинуваченого та прокурора, відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого, який просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а метою запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на потерпілого та свідків, а також вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, двічі засуджений за вчинення умисних злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 липня 2024 року, якою продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 вересня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді