Справа № 164/55/22 Провадження №11-кп/802/670/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000443 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 23 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Маневицького районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000443, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.190, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.4 ст.321, ч.2 ст.255-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися, що унеможливлює застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 23 вересня 2024 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 21 листопада 2024 включно, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_7 ..

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого вважає її незаконною та необґрунтованою. Просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ..

Відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які за ступенем тяжкості належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючий.

ОСОБА_7 раніше судимий та притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

З огляду на наведене, раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що продовжуючи обвинуваченому винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

За таких обставин, на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу або відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є неможливим.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 23 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: