Справа № 646/6125/24
№ провадження 1-кп/646/869/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року місто Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові кримінальне провадження № 0003290 від 15.05.2024 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби на посаді стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.11.2023 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається зі ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини; військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу; майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу; полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віцеадмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерали, адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань військових частин, а також керівникам служб персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби на посаді стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , 12.11.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 12.11.2023 командиром першого стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону лейтенантом ОСОБА_6 вишикувано особовий склад НОМЕР_3 стрілецького батальйону, в тому числі солдата ОСОБА_3 , в м. Куп`янськ Харківської області 3 метою доведення бойового розпорядження командира НОМЕР_4 полку Національної гвардії України в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_5 від 15.10.2023.

Під час шикування командиром першого стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону лейтенантом ОСОБА_6 в усному порядку доведено бойове розпорядження командира НОМЕР_4 полку Національної гвардії України в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_6 дск ОКП - СЛОВ`ЯНСЬК від 15.10.2023 до підлеглого ОСОБА_3 відповідно до якого, останній мав з метою виконання бойових завдань в складі резерву командира ОТУ «Лиман»

№7 переформувати БТГр 15 п НГУ від штатних підрозділів 15 полку.

Однак, солдат ОСОБА_3 , будучи невдоволеним наказом відповідно до

якого, останній мав з метою виконання бойових завдань в складі резерву командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №7 переформувати БТГр 15 п НГУ від штатних підрозділів 15 полку, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника та маючи об`єктивну можливість його виконати,

відкрито відмовився виконувати наказ начальника - бойове розпорядження

командира НОМЕР_4 полку ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_5 від 15.10.2023, а саме 12.11.2023, перебуваючи на території м. Куп`янськ Харківської області, в присутності особового складу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та командиром першого стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону лейтенантом ОСОБА_6 , відкрито відмовився виконувати наказ начальника

бойове розпорядження, відповідно до якого ОСОБА_3 мав з метою виконання бойових завдань в складі резерву командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №7 переформувати БТГр 15 п НГУ від штатних підрозділів 15 полку, (відмовився виїжджати до населеного пункту АДРЕСА_2 для виконання бойового завдання), чим підірвав боєготовність та боєздатність 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, особовий склад 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 направився для виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_4 полку Національної гвардії України в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_6 дск ОКП СЛОВ`ЯНСЬК від 15.10.2023, а солдат ОСОБА_3 залишився в м.Куп`янську Харківської області, чим вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинувачені повністю визнав. Пояснив, що дійсно, відмовився виконувати наказ начальника, але на теперішній час все усвідомив, зробив відповідні висновки, щиро кається у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» не перебуває, негативно характеризується за місцем проходження військової служби.

Суд, враховуючи наявність вище перелічених обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку прокурора, який вважав за можливе застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання та на підставі ст.62 КК України заміни покарання у виді позбавлення волі на тримання засудженого в дисциплінарному батальйоні, суд доходить висновку про достатність покарання у виді позбавлення волі із призначенням його нижче меншої межі, визначеної ч.4 ст.402 ККУкраїни, та на підставі ч.1 ст. 62 КК України заміні покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого та забезпечення виконання вироку, суд вважає доцільним залишити щодо ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто 08.05.2024.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного прибуття до місця відбуття покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.05.2024 по день набрання цим вироком законної сили та з дня набрання вироком законної сили до день фактичного прибуття до місця відбуття покарання із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий : ОСОБА_1