25.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/1610/20
1-кп/205/344/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні № № 0000006, № 0000481 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звенигородка, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає з січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

23.02.2015 року - Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст.185 КК України - до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений іспитовим строком 1 рік;

- 25.05.2015 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України - до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71України приєднано покарання за вироком від 23.02.2015 і остаточно визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 06.07.2017 року на підставі ст.81 КК України згідно ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси звільнений умовно-достроково з невідбутим покаранням 1 рік 4 місяці 2 дні;

- 06.02.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком 2 роки;

-19.03.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання у розмірі 1 року 3 місяців позбавлення волі, не відбуте обвинуваченим за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2020 року за ст.185 ч.2 КК України і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Міру покарання обчислювати обвинуваченому з моменту приведення вироку до виконання.

- 12.05.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці позбавлення волі. Початок строку відбування покарання відраховувати з 25 березня 2020 року. Звільнений 25.07.2023 року по відбуттю строку покарання;

- 11.09.2020 Красногвардійським районним судом Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2020 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці. Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання за цим вироком, строк відбування покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року, згідно якого початок строку відбування покарання відраховується з 25 березня 2020 року із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі;

- 03.12.2020 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України покарання у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 03.12.2020 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 25.03.2020 року по 03.12.2020 року;

- 06.12.2021 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного цим вироком суду покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з моменту набрання цим вироком суду законної сили. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного покарання, строк відбутого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року. Звільнений 25.07.2023 року по відбуттю строку покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 18.02.2020 року повторно вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_3 , 18.02.2020, близько 14 години 45 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить TOB «Омега», де побачив на одному з торгівельних стелажів, на верхній полиці, розташованої у вищезазначеному магазині - Лікер ОСОБА_5 об`ємом 0,7 л., вартість якого становить 400 гривень 32 копійки, який він визначив для себе як об`єкт свого злочинного посягання, в наслідку чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на вчинення повторного, таємного викрадення чужого майна, яке належать TOB «Омега».

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно з корисливих мотивів та з особистої зацікавленості, у вищезазначеному місці та час, ОСОБА_3 , підійшовши до вищевказаного торгового стелажу та з верхньої полиці своєю правою рукою взяв - Лікер ОСОБА_5 об`ємом 0,7 л., який поклав до своєї сумки, яка була при ньому. Після чого, направившись до каси, де здійснивши розрахунок за інший товар, направився на вихід з вказаного магазину. ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але довести злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий співробітниками охорони на виході з вищевказаного магазину. Отже, своїми протиправними діями ОСОБА_3 , намагався завдати матеріального збитку ТОВ «Омега» на суму 400 гривень 32 копійки.

Також, 07.02.2020 близько 14 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на вул. Кронштадтській у м. Дніпро, знайшов медичний шприц об`ємом 5,0 мл., заповнений до позначки 0,9 мл. рідиною коричневого кольору та встановив за зовнішніми ознаками, що зазначена речовина є наркотичним засобом - опій ацетильований. В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Після чого, реалізуючи раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого заборонено, а саме, опію ацетильованого, підняв з землі та поклав медичний шприц об`ємом 5,0 мл., заповнений до позначки 0,9 мл. рідиною коричневого кольору, до правої кишені куртки, одягнутої на ньому, тим самим, незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту наркотичний засіб опій ацетильований. Продовжуючи незаконно зберігати при собі зазначений наркотичний засіб без мети збуту, ОСОБА_3 пішим ходом попрямував до станції метро «Вокзальна» в м. Дніпро. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи незаконно зберігати при собі наркотичний засіб опій ацетильований без мети збуту, спустився до станції метро «Вокзальна» та користуючись послугами метро доїхав до станції метро «Покровська» у м. Дніпро. В подальшому, близько 15 години 25 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на станції метро «Покровська» КП «Дніпровський метрополітен», на сходах пішохідного павільйону розпочав курити тютюнові вироби, у зв`язку з чим був зупинений співробітниками ВП в метрополітені ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КУпАП України. Далі, працівники ВП в метрополітені ДВП ГУНП в Дніпропетровській області запросили двох понятих та в присутності останніх поцікавились чи є у ОСОБА_3 при собі якісь заборонені предмети, на що останній відповів, що має. Після чого, в період часу з 16 години 30 хвилин до 16 години 45 хвилин ОСОБА_3 в присутності двох понятих добровільно видав співробітникам поліції з правої кишені куртки, одягнутої на ньому медичний шприц об`ємом 5,0 мл. заповнений до позначки 0,9 мл. рідиною коричневого кольору. Так, рідина коричневого кольору масою 0,7990 г. містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений. Рідина коричневого кольору масою 0,7990,0 г. - містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину - складає 0,0269 г., яку він незаконно придбав та зберігав при собі, для особистого вживання, без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно при викладених в обвинувальному акті обставинах, в зазначений час та місці знайшов медичний шприц об`ємом 5,0 мл., заповнений до позначки 0,9 мл. рідиною коричневого кольору, а саме, з наркотичним засобом - опій ацетильований та зберігав при собі для особистого вживання та яку добровільно видав співробітникам поліції. Також, пояснив, що він дійсно намагався викрасти у зазначену в обвинувальному акті дату та час в магазині «Варус» лікер ОСОБА_5 , а саме, взяв його з торгівельної полиці, пройшов касову зону, не розрахувавшись за товар, але ж він був затриманий охороною магазину.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованих стороною обвинувачення кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у:

-закінченому замаху на таємне викрадення чужого майне (крадіжка), вчинене повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України;

-незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, правильно кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним діянь, які на день ухвалення вироку відносяться до категорії нетяжкого злочину та кримінального проступку, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться. За місцем мешкання характеризується добре, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також встановлено, що обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 призначене попереднім судом покарання відбув повністю, що підтверджується відомостями персонально - довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 перебував у розшуку з 04.08.2021 року по 25.10.2023 року, з 31.01.2024 року по 28.03.2024 року, у зв`язку з чим підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

З врахуванням особи винного і наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що останній в судовому засіданні щиро покаявся, суду пояснив, що зробив висновки для себе, відбув повністю покарання, має намір працювати, суд прийшов до переконання, що обвинувачений може бути перевихований без ізоляції від суспільства, також суд враховує думку прокурора, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах установленої санкцією статті обвинувачення. В порядку передбаченому ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 доцільно звільнити від відбування покарань у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову експертизу №19/104-8/784 від 19.02.2020 року витрати на яку складають 942,06 грн., судову товарознавчу експертизу №943-20 від 27.02.2020 року витрати на яку складають 326,88 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення судової експертизи №19/104-8/784 від 19.02.2020 року в сумі 942,06 грн. (дев`ятсот сорок дві ) гривні 06 копійок, на проведення судової товарознавчої експертизи №943-20 від 27.02.2020 року в сумі 326,88 (триста двадцять шість) гривень 88 копійок.

Речові докази, якими було визнано:

-рідина коричневого кольору масою 0,7990 г., яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований, що поміщено до спец пакету № 1715981 та знаходиться на зберіганні в камері схову Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

-пляшку Лікера ОСОБА_5 об`ємом 0,7 л., яка передана під зберігальну розписку представнику потерпілого, вважати повернутою.

-СDR диск з відеофайлами, який знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження, - продовжити зберігати у матеріалах кримінального провадження;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1