30.08.2024
справа №642/4414/24
провадження №1-кс/642/2762/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , подане в кримінальному провадженні №0001120 від 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся прокурор з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування зазначено, що Слідчим відділом ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001120 від 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не маючи передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 12.08.2024, незаконно придбав при невстановлених слідством обставинах у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, з метою подальшого збуту, бойовий припас, а саме: ручну осколкову гранату РГД-5 (з маркуванням у вигляді трикутника з цифрою «1» на корпусі гранати та маркуванням «1-76 УЗРГМ 349-2» на запалі (підривачі) типу «УЗРГМ»), при цьому розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення до ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 (остання редакція 03.04.2024), додатку №1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17 (далі Постанова) «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року (остання редакція 22.02.2024), зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, яку без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вказаного бойового припасу став незаконно зберігати при собі.

Так, 12.08.2024 приблизно о 11 год. 50 хв., ОСОБА_4 знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, в сфері незаконного поводження з бойовими припасами, а саме спрямованого на незаконний збут бойових припасів маючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (особисті дані якого змінено в порядку ст. ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який виступав як покупець під час проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за грошову винагороду в розмірі 1500 гривень, предмет візуально схожий на ручну осколкову гранату РГД-5.

У подальшому, 12.08.2024 року поблизу АЗС «БРСМ» за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності двох понятих,

ОСОБА_5 добровільно видав оперуповноваженому ВКП ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, предмет візуально схожий на ручну осколкову гранату РГД-5 (з маркуванням у вигляді трикутника з цифрою «1» на корпусі гранати та маркуванням «1-76 УЗРГМ 349-2» на запалі (підривачі) типу «УЗРГМ»), яку він придбав в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_4 .

Відповідно до довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 12.08.2024 старшого інспектора ВКЗ ВЗ УВТС ГУНП в Харківській області корпус ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням у вигляді трикутника з цифрою «1» та запал (підривач) типу «УЗРГМ» з маркуванням «1-76 УЗРГМ 349-2» відносяться до категорії небезпечних та обмежено небезпечних об`єктів.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України тобто придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_4 не маючи передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 12.08.2024, незаконно придбав при невстановлених слідством обставинах у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, з метою подальшого збуту, вибуховий пристрій, а саме: запал (підривач) типу «УЗРГМ» з маркуванням «234-74 УЗРГМ УЗЧП», при цьому розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення до ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 (остання редакція 03.04.2024), додатку №1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17 (далі Постанова) «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року (остання редакція 22.02.2024), зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, яку без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вказаного бойового припасу став незаконно зберігати при собі.

Протиправні, злочинні дії ОСОБА_4 пов`язані з незаконним зберіганням вибухової речовини з метою подальшого збуту, були припинені на законних підставах співробітниками поліції, якими 12.08.2024 у період часу з 13 години 28 хвилин по 14 годину 13 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова, було проведено санкціонований обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено вибуховий пристрій, а саме: запал (підривач) типу «УЗРГМ» з маркуванням «234-74 УЗРГМ УЗЧП».

Відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 12.08.2024 старшого інспектора ВКЗ ВЗ УВТС ГУНП в Харківській області запал (підривач) типу «УЗРГМ» з маркуванням «234-74 УЗРГМ УЗЧП» відносяться до категорії небезпечних та обмежено небезпечних об`єктів.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України тобто придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Також, під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було проведено особистий обшук останнього під час якого було виявлено та вилучено до експертного полімерного пакету «WAR0055683» предмети зовні схожі на грошові купюри: номіналом 500 гривень (ВУ 1595518), номіналом 200 гривень (ЕА 4279613, КЛ 8320317, ЄЖ 0381734, ВИ 1224803, ЗВ 2174156), які ОСОБА_4 отримав за продаж гранати.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області від 13.08.2024, вилучене в ході проведення обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Фактичним володільцем вилученого майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.т. НОМЕР_1 (захисник ОСОБА_6 ).

На підставі викладеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, виникає необхідність накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування та розпорядження вказаним майном.

Також прохав поновити процесуальний строк для звернення до суду із зазначеним клопотанням посилаючись на поважність пропуску такого строку, оскільки з невідомих причин, кур`єрська доставка доставила до суду клопотання про арешт майна тільки 27.08.24, тоді як клопотання про арешт майна було направлено до суду 13.08.24.

Прокурор подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, вимоги клопотання підтримує.

У судове засідання особа у володінні якої знаходилось майно, не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий та прокурор довів наявність достатніх підстав та необхідність накладення арешту.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення,

втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Прокурор прохав поновити процесуальний строк для звернення до суду із зазначеним клопотанням посилаючись на поважність пропуску такого строку, оскільки з невідомих причин, кур`єрська доставка доставила до суду клопотання про арешт майна тільки 27.08.24, тоді як клопотання про арешт майна було направлено до суду 13.08.24.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням та доказами, вважає за можливе поновити прокурору строк для звернення до суду із клопотанням про накладення арешту.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 171, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Поновити прокурору Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 процесуальний строк для звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Накласти арешт, шляхом заборони права на користування та розпорядження наступними речами, які були вилучені 12.08.2024 в ході проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, а саме: предметів зовні схожі на грошові купюри: номіналом 500 гривень (ВУ 1595518), номіналом 200 гривень (ЕА 4279613, КЛ 8320317, ЄЖ 0381734, ВИ 1224803, ЗВ 2174156).

Зберігання вилученого майна доручити слідчому СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1