У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

м.Київ "11" листопада 2024 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та клопотання захисника про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні ЄРДР №0000782 від 12.09.2024 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.307 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000782 від 12.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що слідчим та прокурором при складанні обвинувального акту дотримані вимоги закону. Крмі того, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 331 КПК України, при цьому зазначив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були наявні під час досудового розслідування не зникли, тому вважає за доцільне обрати обвинуваченому саме такий запобіжний захід з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 просив долучити письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки, прокрором не дотримані вимоги п.5 частини 2 статті 291, 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, а саме в обвинувальному акту немає жодного посилання на жоден доказ, відсутнє обгрунтування, і дані в обвинувальному акті не є фактичними, а є припущеннями та домислами. Крмі того на його думку, зафіксована подія за що що притягується до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 не містить склдау злочину передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Що стосується обрання запобіжного хаходу у виді цілодобового домашнього арешту, вважає недоцільним та просив відмовити у даному клопотанні прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника, просив повернути прокурору обвинувальний акт.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є у тому числі забезпечення повного розслідування.

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

В постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі № 686/18210/15-к зазначено, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. Це не означає, що при формулюванні кожного обвинувачення мають бути зазначені всі без виключення обставини, наведені у переліку статті 91 КПК.

Це підтверджено і практикою Європейського суду з прав людини, на яку посилається захисник. У рішенні Маточча проти Італії зазначено, що хоча «обвинуваченому мають повідомити «в деталях» підставу обвинувачення проти нього, тобто суттєві факти, які свідчать проти нього і є підставою для обвинувачення і характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих суттєвих фактів»,[1]однак «обсяг «детальної» інформації, на який посилається [пункт (а) параграфу 3 статті 6 Конвенції], змінюється в залежності від особливих обставин кожної справи».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст. 318-380 КПК України.

Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст. 337-339 КПК.

На даній стадії судового провадження суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку по суті повноті досудового розслідування, оскільки об`єктивне з`ясування всіх обставин справи здійснюється судом на стадії судового розгляду кримінального провадження.

В обвинувальному акті прокурором змістовно та послідовно викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, що в повному обсязі дозволяє стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є достатніми для правильного розуміння обставин та реалізації права на захист. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Посилання сторони захисту на суперечність, неконкретність та некоректність формулювання обвинувачення суд вважає безпідставним, оскільки зазначення в обвинувальному акті конкретних обставин кримінального правопорушення відноситься до дискреційних повноважень прокурора, у зв`язку з чим останній зазначає ті обставини, які вважає встановленими.

При цьому, з урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду міста Києва, підстави для закриття кримінального провадження або його зупинення - відсутні, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово. Обмежень, передбачених положеннями ч. 2 ст. 27 КПК України, не встановлено.

Щодо обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до рішення Конституційного суду України «Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу не відповідає статті 55, частині першій статті 126 та пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України.»

Аналіз вище вказаного рішення Конституційного Суду України свідчить про те, що Відповідно до частини третьої статті 315 Кодексу під час підготовчого судового засідання суд за клопотаннями учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (перше речення); при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 11 «Заходи забезпечення кримінального провадження» Кодексу (друге речення); за відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим (третє речення).

Дія положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу, як вбачається з його змісту, поширюється на всі види заходів забезпечення кримінального провадження, які були обрані щодо підозрюваної особи на стадії досудового розслідування.

Отже, відповідно до вказаного положення Кодексу допускається під час судового провадження у суді першої інстанції при підготовчому судовому засіданні продовження дії таких запобіжних заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжні заходи у виді домашнього арешту та тримання під вартою, без перевірки обґрунтованості підстав їх застосування.

Однак продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою „ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом".

Перевіряючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального правопорушення та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існують ризики того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків для уникнення кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому, суд також враховує особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність або відсутність у обвинуваченого родини й утриманців, постійного місця роботи, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, відсутність або наявність судимостей, тому враховуючи вищевикладене суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Із зазначених підстав суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, за місцем його проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.177, 291, 314-316, 331, 369-372КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, у відкритому судовому засіданні на 26 листопада 2024 року о 12 год. 00 хв. у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за №0000782 від 12.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , - відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ, строком на 2 місяці до 06 січня 2025 року, включно.

ОСОБА_3 , зобов`язаний невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України :

- прибувати до Дніпровського районного суду м. Києва за першою вимогою прокурора та суду в судові засідання у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право для виїзду з України та в`їзд в Україну.

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 07 листопада 2024 року о 16:30.

Суддя