Справа № 203/1236/20
Провадження № 1-кп/0203/148/2024
У Х В А Л А

01.10.2024 року Колегія суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002468 від 08.11.2019 року, №0000723 від 07.04.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

встановила:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходяться вищевказані обвинувальні акти.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1,2,4 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання до 15 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності; зможе знищити, сховати або спотворити речові докази, а саме майно належне потерпілим, місцезнаходження якого не становлено під час досудового розслідування; зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як на даний час не встановлено інших співучасників ОСОБА_9 , які причетні до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, а тому у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою може сприяти іншим співучасникам злочину шляхом надання порад, вказівок. Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_9 , а й характеру та тяжкості злочинів, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Окрім того, заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_10 на два місяця запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та п.2,4 ст. 178 КПК України: ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у інкримінованих йому злочинах, тому є достатньо підстав вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений зможе переховуватися від суду, окрім того, слід враховувати особу обвинуваченого, який офіційно не працює, що свідчить про відсутність достатнього законного джерела доходу для підтримання своєї життєдіяльності, тому існує ризик вчинення ним аналогічних умисних корисливих злочинів.

Захисник ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід підзахисному ОСОБА_9 на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що його підзахисний тривалий час перебуває під вартою. Вважає, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені та вони не змінюються на протягом всього часу слухання справи. Посилаючись на практику ЄСПЛ, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника.

Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишили вирішення питання щодо клопотання на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали сторону захисту.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник не заперечували щодо продовження відносно ОСОБА_10 обов`язків за особистим зобов`язанням.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_12 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12 жовтня 2024 року, без можливості внесення застави.

Обвинувачений ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не закінчене, а отже перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_12 зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на потерпілих та свідків, переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності та продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Суд також приймає до уваги, з урахуванням показань потерпілих, особу обвинуваченого, його особливу жорстокість під час скоєння інкримінованих злочинів. Отже на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_12 міри запобіжного заходу.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 строком на 60 днів, без можливості внесення застави.

Окрім того, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_10 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання, та ухвалою від 14 серпня 2024 року строк визначених зобов`язань продовжено до 14 жовтня 2024 року.

Згідно ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд приймає до уваги, що ризики, передбачені п.1,5 ст.177 КПК України продовжують існувати, тому вважає за необхідне продовжити ОСОБА_10 обраний запобіжний захід з покладенням обов`язків, визначених ухвалою суду від 13.10.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 194, 331 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_9 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 29 листопада 2024 року, без можливості внесення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на два місяця, тобто до 01 грудня 2024 року, та покласти наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На ухвалу, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом п`яти днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду, через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. В іншій часині ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3