Справа № 357/9407/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 08 серпня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , за згодою малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001924, яке внесене до ЄРДР 24 травня 2024 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

(1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2011 року, за ч. 4 ст. 296 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

(2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки;

(3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року, за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць;

(4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2017 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 8 (вісім) місяців;

(5) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2022 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений умовно-достроково - 13 березня 2024 року, на підставі ст. 81 КК України, з невідбутим строком покарання 6 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (далі - угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ОСОБА_6 ,

законний представник потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, вчиненому за таких фактичних обставин.

23 травня 2024 року близько 23 години 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебував на дев`ятому поверсі будинку АДРЕСА_2 , разом з малолітнім потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник протиправний умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 умисно наніс не менш ніж вісім ударів кулаком в обличчя потерпілого ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 , побачивши в нагрудній сумці малолітнього потерпілого пістолет пневматичний типу «Макаров», діючи з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, дістав вказаний предмет та наніс потерпілому ОСОБА_6 два удари рукояткою пістолета по голові.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому

ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: садна на голові, синця на правій щоці, синця в лівій завушній ділянці, синця в ділянці кута нижньої щелепи зліва, садна на грудях справа, садна передньої черевної стінки справа, синців на обох ліктьових суглобах, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та рани на лівій вушній раковині, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розслід здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день)).

ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вчиненому за таких фактичних обставин.

Поруч із цим, указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

У цей час, 23 травня 2024 року близько 23 години 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебував на дев`ятому поверсі будинку АДРЕСА_2 разом з малолітнім потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив тілесні ушкодження. Після цього, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння майном малолітнього потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, відкрито, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито заволодів сумкою потерпілого, в якій знаходився мобільний телефон марки «Oscal» моделі «С80», вартістю 5149 гривень 05 копійок та пістолетом пневматичним типу «Макаров» калібру 4.5 мм, вартістю 2712 гривень 50 копійок.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв малолітньому потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 7861 гривня 55 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі.

Сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання:

-за ч. 2 ст. 125 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Своєю чергою, сторони погодились призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ст. 70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на 7 (сім) років.

Разом з цим, сторони визначили, що на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2022 року, ОСОБА_4 необхідно визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 4 (чотири) місяці.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, тоді як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0001924, яке внесене до ЄРДР 24 травня 2024 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання: рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, а також враховуючи те, що він медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, перебуває на обліку військовозобов`язаних.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання:

-за ч. 2 ст. 125 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Своєю чергою, суд призначає ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ст. 70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2022 року, суд визначає ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 4 (чотири) місяці.

Разом з цим, судом установлено, що ОСОБА_4 затриманий 24 травня 2024 року, після чого стосовно нього безперервно застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Згідно з постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 11 червня 2024 року, визнаний речовим доказом: пакет № 0013874 до висновку експерта № СЕ-19/111-24/32801-НЗПРАП від 10 червня 2024 року.

Суд вважає, що вказаний речовий доказ необхідно знищити, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з постановою про визнання документа речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 24 травня 2024 року, визнаний речовим доказом: паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсний до 27 червня 2033 року № НОМЕР_1, виданий 27 червня 2023 року, органом 1820.

Суд вважає, що вказаний речовий доказ необхідно повернути ОСОБА_4 , на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24 травня 2024 року, визнана речовим доказом: коробка мобільного телефону марки «OSCAL», моделі «С80», яку поміщено до спеціального пакету № ICR0088550.

Згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24 травня 2024 року, визнаний речовим доказом телефон марки «OSCAL», моделі «С80», бірюзового кольору.

Суд вважає, що вказані речові докази необхідно повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_7 , на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, як такі що належать ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24 травня 2024 року, визнані речовими доказами: мобільний телефон марки «REDMI», сумку через плече чорного кольору, металевий пристрій для куріння канабісу із закруткою, з надписом «MASTER SEED», металевий пристрій для куріння канабісу коричневого кольору з кільцем, предмет схожий на пістолет марки «SAS MAKAROV SE», зарядний пристрій Type-C, білого кольору, які поміщені до спеціального пакету № PSP3164650.

Суд вважає, що згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, сумку через плече чорного кольору, зарядний пристрій Type-C, білого кольору, необхідно повернути, законному представнику потерпілого ОСОБА_7 , на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, як такі що належать ОСОБА_6 .

Своєю чергою, згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, мобільний телефон марки «REDMI» необхідно повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, металевий пристрій для куріння канабісу із закруткою, з надписом «MASTER SEED», металевий пристрій для куріння канабісу коричневого кольору з кільцем, предмет схожий на пістолет марки «SAS MAKAROV SE», суд вважає за необхідне знищити.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо обвинувачено декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Судом установлено, що у ході досудового розслідування здійснені такі витрати на залучення експерта:

- згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи, висновок експерта від 01 липня 2024 року № СЕ-19/111-24/37859-Д - 1515,56 грн.;

- згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи, висновок експерта від 10 червня 2024 року № СЕ-19/111-24/32801-НЗПРАП - 3029,12 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує їх з ОСОБА_4 на користь держави.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що з огляду на вид та строк покарання, яке призначене ОСОБА_4 , він може вчинити спроби втечі, щоб його уникнути, а тому, щоб попередити таку поведінку, застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 100, 124, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 08 серпня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , за згодою малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2022 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, строк попереднього його ув`язнення з 24 травня 2024 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 4544,68 грн.

Речові докази:

(1) пакет № 0013874 до висновку експерта № СЕ-19/111-24/32801-НЗПРАП від 10 червня 2024 року, металевий пристрій для куріння канабісу із закруткою, з надписом «MASTER SEED», металевий пристрій для куріння канабісу коричневого кольору з кільцем, предмет схожий на пістолет марки «SAS MAKAROV SE», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - знищити;

(2) паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсний до 27 червня 2033 року № НОМЕР_1, виданий 27 червня 2023 року, органом 1820, мобільний телефон марки «REDMI», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - повернути ОСОБА_4 ;

(3) коробку мобільного телефону марки «OSCAL», моделі «С80», телефон марки «OSCAL», моделі «С80», бірюзового кольору, сумку через плече чорного кольору, зарядний пристрій Type-C, білого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - повернути ОСОБА_7 , як такі що належать малолітньому потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області