Справа № 692/671/24
Провадження № 1-кп/692/69/24
В И Р О К
08 серпня 2024 року с-ще Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трифоново Пишминського р-ну Свердловської обл. російської федерації, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «старший солдат», діючи з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 03.01.2023 близько 19 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, діючи з прямим умислом, самовільно, без дозволу командування, в умовах воєнного стану, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився до м. Новомосковська, після чого направився до місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 29.05.2024, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до відділу поліцейської діяльності № 1 Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 і заявив про себе та вчинений злочин.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 усудовому засіданні винним у пред`явленому обвинуваченні визнав себе повністю, пояснив, що дійсно 03.01.2023р. самовільно залишив військову частину та не вживав заходів для повернення до місця проходження служби, перебував вдома по місцю реєстрації. 29.05.2024 добровільно прибув до органу поліції та заявив про вчинений злочин. У вчиненому каявся, просив суд його суворо не карати, не позбавляти волі.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.
Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченого, його винність підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав у судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що його характеризують.
Суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової військової служби), вчинене в умовах воєнного стану.
Судом встановлено, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, раніше не судимий, не одружений, має на утриманні малолітню дитину.
Обставинами, яка пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем служби - негативно, є військовослужбовцем, раніше не судимий, а також наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, є необхідним та достатнім призначити покарання у мінімальних межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Також суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України (в редакції Закону № 2812-IX від 01.12.2022 статті 75 КК України станом на час вчинення злочину), звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції його від суспільства та буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст.69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Враховуючи те, що під час досудового розслідування запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Заходи забезпечення кримінального провадження у відношенні обвинуваченого, не обирались.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за виконанням покласти на командира військової частини по місцю проходження служби, а по закінченню проходження військової служби на орган пробації.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили - не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1