ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2656/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2042/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000144 від 07.03.2024 за частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 309 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави відмовлено. Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.10.2024 включно. Залишено раніше визначену суму застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, при внесенні якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти з покладенням наступних обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/перебування.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити суму застави, визначеної судом першої інстанції з 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки в нього наявні на даний час 60 000 гривень. Обвинувачений зазначає, що саме вказану суму застави може внести на рахунок ЗС України, з метою придбання необхідних для військовослужбовців речей. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є необгрунтованою. Відповідно до частини 4 статті 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Враховуючи відсутність відповідного клопотання, розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін, що узгоджується з вищенаведеними вимогами частини 4 статті 422-1 КПК України.

Крім того, від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі, у зв`язку із зайнятістю у слідчих діях в м. Києві.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не встановила з огляду на наступне. Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Обгрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 не заперечується. Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, погодився з доводами прокурора, що продовжують існувати ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, один з яких є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, до затримання не працював, припинення протиправної діяльності стало наслідком роботи правоохоронних органів. Крім того, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, свідки судом безпосередньо ще не допитані, а відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Відповідно до змісту журналу судового засідання від 21.08.2024, на даний час в судовому провадженні триває стадія допиту свідків, які у призначене судове засідання не прибули, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено на іншу дату, з метою повторного виклику свідків. Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2023 був засуджений за частиною 2 статті 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі статті 75 КК України звільнений від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. У зв`язку із чим ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000144 від 07.03.2024 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею. Вказані обставини об`єктивно вказують, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України продовжують існувати, у зв`язку із чим підстави для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення встановленого судом першої інстанції розміру застави, не вбачається. Колегія суддів враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин. Щодо доводів обвинуваченого з приводу зменшення розміру застави, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Відповідно до пункту 3 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В даному провадженні судом залишено раніше визначену суму застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є меншим розміром, аніж визначений пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України для даної категорії злочинів, а тому підстав для зменшення розміру застави, про що просить обвинувачений, з урахуванням обставин інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

З огляду на встановлені обставини, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: