Справа№534/1754/20
Провадження №1-кп/534/20/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000493 за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області Онуфріївського району смт. Онуфріївка, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою громадянина України, українця, безробітний, не одружений, на утриманні двох дітей 11 і 16 років, повнолітніх осіб на утриманні немає, військовозобов`язаний, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-15.05.2020 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений із іспитовим строком 2 роки;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

18.11.2020 До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000493 від 02.09.2020 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_13 таке.

01.09.2020 близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_13 , маючи злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, на автомобілі марки «AUDI» модель «100», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув на територію автостоянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , де на огородженій парканом ділянці виявив автомобіль марки «SCANIA» модель «R420 LA».

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_13 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, переліз через паркан та проник до огородженої території автостоянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ППФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та на якій знаходився автомобіль марки «SCANIA» модель «R420 LA» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 . Після цього, ОСОБА_13 , за допомогою заздалегідь заготовлених пластикових ємкостей (каністр) в кількості 10 шт., ємністю по 20 л. кожна та гумової шланги, злив з баку даного автомобіля до каністр дизельне паливо в кількості 200 л., яке переніс до свого автомобіля, чим здійснив крадіжку дизельного палива в кількості 200 л. Вартістю згідно висновку експерта № 1146/Кр від 10.09.2020 4504 грн.

Після цього ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_14 , матеріальної шкоди на загальну суму 4504 гривні.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище.

Дослідивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засідання обвинувачений скристався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, не свідчити проти себе, та відмовився від надання показів, водночас повідомивши суд, за змістом його показів, що на досудовому слідстві він надав покази, які не відповідають дійсності.

Потерпілий ОСОБА_14 судом не допитаний, оскільки учасники кримінального провадження на його допиті не наполягали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав наступні за змістом покази. Дати та часу події не пам`ятає, пам`ятає тільки що це був нічний час. Під час патрулювання по вулиці ОСОБА_16 , біля АЗС «Укрнафта» розташована зупинка громадського транспорту, яка знаходить зліва по напрямку у м. Горішні Плавні. Побачив, що біля вищевказаної зупинки стояв транспортний засіб марки «AUDI», здається червоного кольору. В нього були припущення, що даний транспортний засіб не припаркований, а захований. Під час патрулювання даної вулиці, транспортний засіб марки «AUDI» на великій швидкості проїхав повз в напрямку вул. Горького. Я з колегою направилися за даним транспортним засобом, увімкнувши проблискові маячки червоно-синього кольору. Водій транспортного засобу побачивши, що патрульний автомобіль увімкнув проблискові маячки, повернув за стадіон на право та зупинився. З автомобіля вийшов водій, який надав водійське посвідчення, під час перевірки документів у водія запитувалося «Що перевозите?» На питання обвинувачений відповів, що дизельне паливо в каністрах. На питання «Де взяли паливо?», точних пояснень обвинувачений не надав. Після чого мною було викликано слідчо-оперативну групу для з`ясування всіх обставин.

На запитання прокурора свідок пояснив, що за кермом транспортного засобу «AUDI» був обвинувачений ОСОБА_13 , в салоні автомобіля було виявлено каністри з дизельним паливом. Зі слів обвинуваченого йому стало відомо, що каністри також знаходяться і в багажному відділенні автомобіля.

На питання головуючого судді свідок ОСОБА_15 повідомив, що особисто вміст каністр не перевіряв, надає інформацію, яку йому повідомив обвинувачений, обвинувачений не надав фіскального чеку або інших документів про придбання дизельного пального, та не надав чітких пояснень як він їм заволодів, у зв`язку з цим ним було викликано слідчо-оперативну групу. ОСОБА_15 повідомив, що дочекався слідчо-оперативну групу, що відбувалося далі не пам`ятає. Слідчо-оперативна група прохала зупинити водіїв для участі в якості понятих. Після чого свідок покинув місце пригоди. Свідок пам`ятає, що зупиняли обвинуваченого, який був водієм «AUDI» червоного кольору модель «80» або «100» д.н.з. не пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав наступні за змістом покази. Дати та часу події не пам`ятає, під час патрулювання АДРЕСА_4 було виявлено автомобіль марки AUDI червоного кольору біля автобусної зупинки у направленні на вул. Придніпрянській.

Також вину у вчиненні інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_13 кримінального правопорушення прокурор доводив дослідженими під час судового слідства нижченаведеними доказами.

Рапортом працівника патрульної поліції ОСОБА_17 щодо скоєння крадіжки 02.09.2020 (т. 1 а.с. 144).

Протоколом про прийняття заяви від гр. ОСОБА_14 про вчинене кримінального правопорушення від 02.09.2020 (т. 1 а.с. 145).

Копією статуту приватного підприємства фірми «ТРАНС-РАВА ЛТД» (т. 1 а.с. 150-160).

Ксерокопією паспорту громадянина України потерпілого ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 161).

Копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо приватного підприємства фірми «ТРАНС-РАВА ЛТД» (т. 1 а.с. 162-164).

Ксерокопією наказу № 1 ППФ «ТРАНС-РАВА ЛТД» від 25.03.2016 про звільнення ОСОБА_18 з посади директора з 25.03.2016 р. та прийняття на посаду директора ОСОБА_14 з28.03.2016 р. (т. 1 а.с. 165).

Заявою потерпілого гр. ОСОБА_14 від 02.09.2020 про дозвіл на огляд території місця злочину яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 166).

Протоколом огляду місця події від 02.09.2020, фототаблицею до нього (т.1 а.с. 167-169) за адресою: АДРЕСА_5 , територія приватної стоянки, де, зкорема, виявлено вантажний автомобіль червоного кольору марки Scania, д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом до нього. Паливний бак цього атвомобіля, як зазначено у протоколі, відчинений, на землі є свіжа пляма, що має запах, схожий на дизельне паливо. Камер зовнішнього спостереження не виявлено. Огляд проводився з 07 год 30 хв. до 07 год 47 хв. у денну пору доби при природньому освитленні. З фотознімків суд вбачає, що:

-на фототаблиці, зокрема, (а.с. 168-169, т.1) не відображено необхідні ідентифікуючі ознаки автомобіля, що має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме державний номерний знак та заводський номер кузова автомобіля;

-не відображено на вказаних світлинах паливний бак транспортного засобу у відчиненому стані.

Також з означеного протоколу огляду місця події вбачається, що:

-не вилучено нічого, і у тому числі слідів рідини, схожої на дизелье паливо, які, як зазначено у протоколі, у формі плями перебували на грунті, та не зібрано зразків пцього палива з бензобака автомобіля (повноваження слідчого: ч. 5, ч. 7 ст. 237 КПК України);

-заяви, зауваження до вказаного протоколу огляду у учасників та понятих відсутні.

Заява потерпілого гр. ОСОБА_14 від 07.09.2020 про дозвіл на огляд автомобіля марки Сканія ДНЗ НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 170).

Протокол огляду місця події від 07.09.2020 з фототаблицею до нього (т. 1 а.с. 171-172). Огляд проводився з 15 год 10 хв. до 15 год 32 хв. у денну пору доби при природньому освитленні.

Як зазначено у протоколі, огляд проводився за участю, у томи числі, спеціаліста ОСОБА_19 - ОСОБА_20 на підставі заяви ОСОБА_14 . У цій частині протоколу огляду, судом утсановлено, що:

-правовий статус як учасника кримінального провадження ОСОБА_14 у протоколі слідчим не зафіксовано;

-належними доказами повноваження як спеціаліста ОСОБА_14 слідчим не підтверджено.

Суд зазначає, що цим протоколом оглянуто те ж саме місце події, що і протоколом огляду від 02.09.2020 (т.1 а.с. 167-169), виготовлені аналогічні світлини. Різницею є те, що за результатом огляду вилучено 1,5 л рідини з баку.

Копією (т. 1, а.с. 173) свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого вантажного сідлового тягача «SCANIA R420 LA» ДНЗ НОМЕР_2 .

Заявою ОСОБА_13 від 02.09.2020 про дозвіл на огляд автомобіля марки«Audi 100» ДНЗ НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 174).

Протоколом огляду місця події від 02.09.2020, фототаблицею до протоколу огляду місця події (т. 1 а.с. 175-177) за адресою: АДРЕСА_6 . Огляд проводився з 03 год 51 хв. до 04 год 27 хв. у нічну пору доби при штучному освитленні.

Як зазначено у протоколі, огляд проводився за участю, у томи числі, ОСОБА_13 , понятих, судом утсановлено, що виявлено та оглянуто: автомобіль марки«Audi 100», ДНЗ НОМЕР_3 , 2 пластикові каністри, об`ємом 20 л, жовтого та білого кольору, з рідиною, що має специфічний запах дизельного палива, 8 пластикових каністр, об`ємом 20 л з рідиною, що має специфічний запах дизельного палива, з яких 1 сірого кольору, 1 синього, 3 білого, 3 жовтого кольорів, які мистилися у цьому автомобілі. У графі Виявлене під час огляду вилучено зазначено: автомобіль марки «Audi 100» ДНЗ НОМЕР_3 .

З указаного протоколоу та доданих до нього світлин вбачається, що слідчим не доліджувалось та не зафікосвано наявність чи відсутність номера кузову вказаного автомобіля.

Разом з тим додано до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с. 178) копію свідоцтва про реєстрацію транпортного засобу автомобіль марки «Audi 100» ДНЗ НОМЕР_3 .

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 02.09.2020 автомобіль марки «Audi 100» ДНЗ НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 179).

Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.09.2020 про проведення обшуку у автомобілі марки Audi 100» ДНЗ НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_21 (т. 1 а.с. 182).

Протоколом обшуку за участю, зокрема, ОСОБА_13 , понятих від 07.09.2020, DVD-R диском із відеозаписом проведення обшуку автомобіля (т. 1 а.с. 183-185).

Суд установив, що у ході обшуку виявлено: добровільно видані 10 пластикових каністр з дизельним паливом та гумовий шланг чорного кольору. Водночас У графі цього ж протоколу Під час обшуку приміщення було виявлено: 10 каністр, об`ємом 20 л та гумовий шланг чорного кольору, тобто без вказівки на дизельне паливо чи якусь іншу рідину. Дослідивши у судовому засіданні відеофал 00012.MTS (т. 1, а.с. 185, DVD-R-диск PATRON) суд встановив, під час проведення обшуку слідчим не перевірено фактичну наявність чи відсутрість у виявлених каністрах будь-якої ємності, всупереч чому слідчий однозначно підтвердив навність дизельного палива у них, посилаючись на пояснення ОСОБА_13 , а тільки озвучено, що каністри мають запах, характерний для дизельного пального.

До того ж, не опечатано в порядку, передбаченому Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 07.09.2020, десять пластикових каністр, об`ємом 20 літрів кожна (т. 1 а.с. 186), з рідиною, що має специфічний запах, схожий на запах дизельного палива та гумовий шланг чорного кольору.

Заявою ОСОБА_13 про отримання транспортного засобу.

Протоколом огляду предмету від 07.09.2020 (т. 1 а.с. 188), а саме 10-ти пластикових каністр з рідиною, схожою на запах дизельного плива, в ході огляду яких з однієї було вилучено до пластикової пляшки, об`ємом 1,5 л, рідину з каністри. Судом встановлено, що у цьому проьоколі не зазначено внаслідок якої процесуальної дії, при яких обставинах, даті, часу тощо вилучені вказані 10 пластихових каниістр, рідина, пластикова пляшка, об`ємом 1,5 л з рідиною.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження вищевказаних речових доказів від 07.09.2020 (т. 1 а.с. 189).

Висновком судової експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів № 320 від 10.09.2020 та довідка про витрати на проведення експертизи (т. 1 а.с. 190-196). Згідно із цим висновком на експертизу надано у полімерному пакеті, горловина якого перев`язана нитками, в кінці якої опечатані паперовою биркою з пояснювальним написом (далі за текстом, т.1, а.с. 192). Експертизою установлено, що надані на дослідження зразки рідин відносяться до нафтопродуктів, які є дизельним паливом.

Висновком судової товарознавчої експертизи № 1146/Кр від 10.09.2020 (т. 1 а.с. 197-199), згідно з яким ринкова вартість дизельного палива у кількості 200 л, станом на 02.09.2020 становила 4504,00 грн.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 10.09.2020 (т. 1 а.с. 200), а саме дві пляшки, об`ємом 1,5 л з рідиною, що відповідно до висновку ексерта № 320 вид 10.09.2020 є дизельним паливом, які запаковано до сейф-пакету експертної служби № 3121743.

Квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, № 000493 від 17.09.2020 (т. 1 а.с. 201).

Заява потерпілого гр. ОСОБА_14 від 18.09.2020 про дозвіл на проведення слідчого експерименту на території місця події, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 202).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2020, DVD R диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 203-209). Підозрюваний ОСОБА_13 пояснив, що 01.09.2020 року він приїхав до м. Горішні Плавні з метою скоїти крадіжку дизельного палива заздалегідь підготовлених 10 каністр об`ємом 20 літрів кожна та гумовий шланг. Проїздом по дорозі з м. Кременчук в напрямку м. Горішні Плавні повернувши з дороги вправо під`їхав до стоянки, що огороджена парканом. Проникнувши до території згаданої стоянки помітив вантажний автомобіль, з баку якого злив 200 літрів дизельного палива, до заздалегідь підготовлених каністр.

Ксерокопією паспорту громадянина України ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 208).

Ксерокопією посвідчення водія ОСОБА_13 (т.1 а.с. 209).

Відповіддю на запит № 803 від 15.09.2020 відносно ОСОБА_13 про те, що останній на обліку не перебуває та не звертався за медичною допомогою у відділення «ВП-ОКП Поліклініки зі стаціонаром № 2» (т. 1 а.с. 210).

Довідкою № 167 від 11.11.2020 відносно ОСОБА_13 про те, що останній на обліку в наркологічному кабінеті КНП «Онуфріївська ЦРЛ» не перебуває, за медичною допомогою не звертався. (т. 1 а.с. 211).

Довідкою № 160 від 11.11.2020 відносно ОСОБА_13 про те, що останній на обліку в психіатричному кабінеті КНП «Онуфріївська ЦРЛ» не перебуває, за медичною допомогою не звертався. (т. 1 а.с. 212).

Відповіддю на лист № 195 від 10.11.2020 про місце реєстрації ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 214).

Вимогою відносно ОСОБА_13 від 03.09.2020 (т. 1 а.с. 215-216).

Копією вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2020 відносно ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 221).

Дослідженими судом речовими доказами: десять пластикових каністр, об`ємом 20 літрів кожна, гумовий шланг чорного кольору, пластикова пляшка з рідиною, об`ємом 1,5 л. Каністри індивідуально не позначені, на 5 із 10 канистр є видтиск їх об`єму 18 л. Жодна з каністр не опечатана належним чином.

У судових дебатах прокурор просив суд ОСОБА_13 визнати винним у інкримінованому йому злочині та призначити остаточне покарання за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, взявши під варту обвинуваченого в залі суду.

Захисник надав суду пояснення, за змістом яких, на його думку, не доведено вину обвинуваченого у скоєнні інкриминованого кримінального правлпорушення.

Обвинувачений у своїй промові судових дебатах і в останньому слові повідомив, що досудовому слідстві він надав покази, які не відповідають дійсності.

Потерпілий не скористався правом промови у судових дебатах.

Щодо вищевикладеного публічного обвинувачення, підтриманого прокурором в судових засіданнях у цій справі, за яким прокурор вважає винними обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, суд зазначає про наступне.

За ч. 2 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

Тому суд застосовує статтю 62 Основного Закону України, згідно з вимогами якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно із ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина 2 цієї статті КПК України регламентує, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до частини другої цієї статті процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 85 КПК України передбачає, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 86 КПК України).

За ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

До того ж суд враховує наступні приписи КПК України: «Стаття 87. Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини

1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

5. В умовах воєнного стану положення цієї статті застосовуються з урахуванням особливостей, визначених статтею 615 цього Кодексу.

Стаття 88. Недопустимість доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого.

1. Докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

2. Докази та відомості, передбачені частиною першою цієї статті, можуть бути визнані допустимими, якщо:

1) сторони погоджуються, щоб ці докази були визнані допустимими;

2) вони подаються для доказування того, що підозрюваний, обвинувачений діяв з певним умислом та мотивом або мав можливість, підготовку, обізнаність, потрібні для вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, або не міг помилитися щодо обставин, за яких він вчинив відповідне кримінальне правопорушення;

3) їх подає сам підозрюваний, обвинувачений;

4) підозрюваний, обвинувачений використав подібні докази для дискредитації свідка.

3. Докази щодо певної звички або звичайної ділової практики підозрюваного, обвинуваченого є допустимими для доведення того, що певне кримінальне правопорушення узгоджувалося із цією звичкою підозрюваного, обвинуваченого.

Стаття 89. Визнання доказів недопустимими

1. Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

2. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

3. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.»

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Разом з тим, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2023 у справі № 455/844/16-к.

Так, Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Критерії визнання доказів недопустимими обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (ч. 4 ст. 87, ч. 2 ст. 89 КПК України) - у випадках, коли такі докази отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (ч. 1 ст. 89 КПК України) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати, яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведених в ч. 2 ст. 87 КПК України, послатись на конкретний пункт цієї норми.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини та використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 ст. 87 КПК України. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України.

У разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства.

Крім того, при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Суд бере до уваги положення доктрини «плодів отруйного дерева», яка знайшла своє втілення у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справах «Гефен проти Німеччини», «Тейксера де Ккастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» тощо.

Зокрема, у рішенні, що має статус остаточного у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2021 ЄСПЛ вказав, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням установленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

До того ж суд враховує, серед іншого, те, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті покладається на слідчого прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі також Інструкція) передбачено, зокрема, наступне.

Пункт 1: Цією Інструкцією встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна.

За пунктом 2 Інструкції у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати:

а) речові докази;

б) предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання);

в) документи, які засвідчують особу заарештованих підозрюваних, обвинувачених (підсудних);

г) інші документи, що мають значення у справі;

д) гроші та інші цінності, виявлені під час накладення арешту на майно підозрюваних, обвинувачених, підсудних або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії, на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.

Згідно з п. 5 Інструкції факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії. У разі надання свідком, потерпілим, обвинуваченим (підозрюваним), іншими особами, а також представниками організацій і установ предметів, документів, цінностей або іншого майна, яке має ознаки речових доказів або вилучене з обігу, а також такого, що підлягає конфіскації або арешту для забезпечення відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, або для виконання вироку суду про конфіскацію, складається протокол відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України ( 1001-05, 1002-05, 1003-05 ). При цьому на стадії дізнання або досудового слідства працівник органу дізнання, слідчий, прокурор зобов`язані допитати особу, яка надала названі об`єкти, про час, місце та інші обставини їх відшукання, придбання та зберігання. Копії вилучених документів за клопотанням власника, а також інших осіб, які мають право користуватися цими документами, можуть бути надані таким особам в порядку, передбаченому ч.ч. 3, 4 ст. 186 Кримінально-процесуального кодексу України ( 1002-05 ).У разі відмови у видачі копій документів про це у десятиденний строк з дня їх вилучення виноситься вмотивована постанова, яка у той же термін надсилається особам, що заявляли клопотання про надання копій вилучених документів.

Відповідно до п. 7 Інструкції у протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений.

За п. 9 Інструкції усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі. Якщо протокол з описом предметів і цінностей, які вилучаються, з якихось причин на місці скласти неможливо (наприклад, у зв`язку з їх значною кількістю), вони упаковуються і опечатуються з доданням бірок з написами, які засвідчують вищеназвані особи. Подальший огляд і опис проводиться за місцем дізнання, досудового слідства в присутності понятих (бажано тих самих), що брали участь у їх вилученні, з відображенням у протоколі цілісності печаток та засвідчених підписами написів на упаковці, в яку були поміщені вилучені об`єкти. Якщо до огляду вилучених предметів і цінностей виявиться можливим залучити тих же понятих, які були присутні і при вилученні, то вони повинні засвідчити, що провадиться огляд та опис цих самих об`єктів, що були раніше вилучені.

Пункт 11 Інструкції передбачає, що вилучені предмети, документи, цінності, які є речовими доказами, повинні бути оглянуті (у необхідних випадках за участі спеціаліста), детально описані в протоколі огляду. В протоколі відображаються кількісні і якісні характеристики предметів, всі інші індивідуалізуючі ознаки, які дозволяють відрізнити об`єкт від подібних йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення.

Згідно з пунктом 12 Інструкції під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

За п. 13 Інструкції речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Суд дійшов висновку, що докази, основою яких ті фактичні дані, що отримані у т.ч. на підставі вихідних даних з показів обвинуваченого ОСОБА_13 є недостовірними доказами, оскільки обвинувачений повідмив суду, що вони не відповідають дійсності.

Неналежними доказами є фактичні дані, отримані за результатом допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , оскільки останні не були очевидцями вчинення інкримінованого правопорушення, що містили вищевказані каністри, не перевіряли.

Фактичні дані, зафіксовані у протоколу огляду місця події від 02.09.2020 (т. 1, а.с. 167-169), суд оцінює як недостовірні докази щодо автомобіля, оскільки не установлені всі ідентифікуючі його ознаки (державний номерний знак, номер кузова), щодо відчиненого баку, оскильки на світлинах він не відображений у такому стані.

Інші фактичні дані, зафіксовані у протоколі огляду місця події від 07.09.2020 (т. 1, а.с. 171-172), в частині залученого спеціаліста суд оцінює як недостовірні докази, оскільки повноваження спеціаліста і його спеціальнисть досудовим слідством не підтверджена належними доказами.

Фактичні дані, зафіксовані у іншому протоколі огляду місця події від 02.09.2020 (т.1, а.с. 175-177) суд оцінює як недостовірні докази в частині огляду і фіксації автомобіля «Audi 100», ДНЗ НОМЕР_3 , оскільки не установлені всі ідентифікуючі його ознаки (номер кузова).

Фактичні дані щодо автомобіля «Audi 100», ДНЗ НОМЕР_3 , відображені у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (т.1, а.с. 178) є недопустимим доказами, оскільки з невідомих суду правових підстав долучені на досудовому розслідуванні до кримінального провадження внаслідок якої процесуальної дії (тимчасового доступу, огляду місця події, добровільно володільцем, власником тощо).

Фактичні дані про долучення як речого доказу до кримінального провадження автомобіля «Audi 100», ДНЗ НОМЕР_3 постановою (т.1, а.с. 179) є недостовірними.

Фактичні дані, зафіковані у протоколі обшуку (т.1, а.с. 183-185) щодо виявлених 10-ти каністр та рідини у всіх них, схожої на дизельне пальне, є неналежними і недостовірними доказами, оскільки неналежним чином опечатані усі 10 каністр, а також не зафіксовано під час обшуку ємності у жодній з 10-ти каністр.

Фактичні дані, зафіксовані у протоколі огляду предмету (т.1, а.с. 188), постанові про визнання та приєднання цих доказів (т.1, а.с. 189), е недостовирними доказами, оскильки не з усіх 10-ти каністр вилучено рідину у пляшку, об`ємом 1,5 л, та не зазначено, внаслідок якої процесуальної дії, при яких обставинах вилучені вказані 10 каністр, рідина, пластикова пляшка, об`ємом 1,5 л з рідиною.

Фактичні дані, установлені висновком експерта № 320 (т.1, а.с. 190-196) є неналежними та недостовірними доказами наявності у всіх 10-ти каністр дизельного палива.

Фактичні дані, отримані за наслідком проведеного слідчого експерименту є недостовірними доказами, оскільки вони базуються на отриманих у т.ч. на підставі вихідних даних з показів обвинуваченого ОСОБА_13 тому, що оскільки обвинувачений повідмив суду, що вони не відповідають дійсності.

Сукупністю зібраних доказів та у їх взаємозв`язку, враховуючи, що кожен жоказ не має наперед встановленої сили, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи не застосовувались і суд не вбачає необхідності у їх застосуванні.

Процесуальні витрати у справі не підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його у зв`язку тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_13 є склад кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1 961 грн. 40 коп. стягненню з обвинуваченого не підлягають.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Audi» модель «100» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 залишити ОСОБА_13 як йому належний, після набрання вироком законної сили;

- «пластикові ємкості» (каністри) в кількості 10 шт., ємністю по 20 л. кожна та гумовий шланг залишити ОСОБА_13 , як йому належний, після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_22