Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/540/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має середню освіту, одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз: 09.05.2022 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 348, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України, -

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 21 серпня 2024 року, із правом внесення застави відповідно до ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області 07.03.2024.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 21 серпня 2024 року, із правом внесення застави відповідно до ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області 07.03.2024.

Рішення суду мотивовано тим, що метою застосування запобіжного заходу є: забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків; також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що прокурор не довів, що на даному етапі провадження продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: неявки обвинуваченого до суду, незаконному впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, продовження злочинної діяльності та переховування від суду.

Також, посилається на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів вини обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 статті 177 КПК України, регламентовано, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

У провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000028 від 18 січня 2023 року, стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри останнього у вчиненні умисних особливо тяжких та тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України та ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 21 серпня 2024 року, із правом внесення застави відповідно до ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області 07.03.2024.

Відповідно до клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді трирмання під вартою, ОСОБА_7 обвинувачується: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України; у незаконному позбавлені волі, вчинене способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

На переконання колегії суддів, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання прокурора та обгрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинах, санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватись від суду та без перешкод може залишити своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків та потерпілого, а також скоїти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора дійшов до правильного висновку, про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі перебування на волі обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити нові злочини та ухилятися від суду з метою уникнення покарання, а також може незаконно впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, місцевий суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, визначені ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Посилання апелянта на недостатність наданих доказів прокурором для тримання ОСОБА_7 під вартою є безпідставними, такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Твердження апелянта про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів вини обвинуваченого, є необгрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Інших доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 395, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 21 серпня 2024 року, із правом внесення застави відповідно до ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області 07.03.2024 залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4