279/3810/24
1-кс/279/920/24
У Х В А Л А

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про скасування арешту належного їй майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.06.2024 року.
Адвокатом ОСОБА_4 подано письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність та підтримання заявлених вимог.
Дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Статтею 100 ч.1 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
Судом встановлено, що органом досудового розслідування з 11.06.2024 року здійснюється розслідування злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України. 10.06.2024 року під час проведення огляду місця події було вилучено за добровільної згоди ОСОБА_10 , на який в подальшому ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.06.2024 року накладено арешт на три банківські картки: «Приватбанк» № НОМЕР_2 , «Райфайзен» № НОМЕР_3 , «Приватбанк» № НОМЕР_4 , легковий автомобіль «Renauit», д.н.з. НОМЕР_1 .
Слідчий про необхідність та доцільність подальшого арешту вказаного майна не заявив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що потреба в подальшому застосуванні арешту, який накладено на майно заявника, відпала, тому клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Арешт на три банківські картки: «Приватбанк» № НОМЕР_2 , «Райфайзен» № НОМЕР_3 , «Приватбанк» № НОМЕР_4 , легковий автомобіль «Renauit», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.06.2024 року скасувати.
Копію ухвали направити до СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області для вимогання вимог ст.169 ч.3 КПК України, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1