Справа № 474/695/22
Провадження № 1-кс/474/116/24
УХВАЛА

Іменем України

21.10.24р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 09.10.2024р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, -

встановив:

11.10.2024р. ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій, з урахуванням заяви про уточнення вимог скарги, просить скасувати постанову дізнавача СВ ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 09 жовтня 2024р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000048 від 11.09.2020р.

В обґрунтування вимог скарги скаржник вказує, що закриваючи кримінальне провадження, дізнавач ОСОБА_6 :

- закрив кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України в діях невідомої особи;

- виніс постанову про закриття кримінального провадження не виконавши в повному обсязі письмових вказівок прокурора щодо проведення необхідних слідчих дій у вказані строки;

- встановив завідомо недостовірний висновок щодо права у ОСОБА_7 відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні складати та надавати характеристики, оскільки як стверджує скаржник повноваженнями надання характеристик на громадян, які проживають на території відповідної ради органи місцевого самоврядування не наділені.

- встановив відсутність у діях ОСОБА_7 об`єктивної сторони злочину передбаченого ст. 384 КК України, що на думку скаржника є підставою для закриття кримінального провадження і при цьому не послався на жоден доказ, підтверджений фактичними обставинами справи;

- закрив кримінальне провадження на підставі тверджень ОСОБА_7 , залишивши поза увагою доводи скаржника без будь-якого обґрунтування та мотивації;

- виніс оскаржувану постанову без правової оцінки показів потерпілого та свідків кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене скаржник вважає постанову про закриття кримінального провадження невмотивованою, та такою, що підлягає скасування.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.

Т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 18.10.2024р. звернувся до суду із заявою про розгляд скарги за його відсутності, у зв`язку з перебуванням на посиленому варіанту несення служби через ведення в Україні воєнного стану.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржника, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.09.2020р. ОСОБА_3 звернувся на ім`я начальника Врадіївського ВП з заявою про злочин, у порядку ст. 214 КПК України, обґрунтовуючи її тим, що серпні 2020р. він ознайомився з матеріалами кримінального провадження № 0000009 від 11.03.2019р. зокрема із характеристикою складеною на нього сільським головою Покровської сільської ради ОСОБА_7 , та, що на його думку вказана характеристика є офіційним документом в який ОСОБА_7 з прямим умислом внесла завідомо неправдиві відомості на предмет того, що скаржник має негативний склад характеру, не завжди веде себе коректно, пише багато скарг, невдоволений роботою багатьох органів та структур, осіб, і сусіди характеризують його неоднозначно, витримуючи з ним безпечну дистанцію. Надаючи недостовірну характеристику сільський голова не зазначив у ній які конкретно факти та обставини свідчать про негативний склад характеру скаржника, за відсутності у сільській раді компрометуючих матеріалів, письмових заяв та скарг. А сам факт того, що на думку ОСОБА_7 сусіди з ним витримують безпечну дистанцію та, що він пише багато скарг не є підставою для висновку про негативний склад характеру. За такого зазначені ОСОБА_7 в офіційному документі відомості не відповідають фактичним обставинам справи та не є підставою для складання та видачі недостовірної характеристики. Також у матеріалах вказаного кримінального провадження наявний протокол допиту ОСОБА_7 як свідка, згідно якого вона надає завідомо неправдиві показання на предмет того, що склала та видала недостовірну характеристику на підставі бесід з її сусідами, колишніми колегами та учнями, жителями села, однак у матеріалах справи відсутні докази проведення нею бесід з вказаними особами. Вона ж надала брехливі показання на предмет того, що сусіди та жителі села бояться надавати письмові пояснення, оскільки скаржник всім у кого з ним виникає конфлікт погрожує затягати по судах, по інших інстанціях. Вказував у заяві, що надаючи характеристику та покази ОСОБА_7 діяла з прямим умислом. Зазначав, у вказаній заяві, окрім іншого, також про те, що законодавством повноваженнями надання характеристик на громадян які проживають на території відповідної ради органи місцевого самоврядування не наділені. Послався на спричинення йому моральної шкоди діями ОСОБА_7 Та що в діях останньої є склад злочинів передбачених ст.ст. 366 ч.1, 384 ч.1 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000048 вбачається, що за вказаним фактом 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, в якому вказано, що до Врадіївського ВП надійшла заява ОСОБА_3 про те, що голова Покровської сільської ради ОСОБА_7 надала завідомо неправдиві свідчення під час проведення допиту відносно останнього.

В ході досудового дізнання кримінального провадження проведено такі дії:

05.11.2020р. дізнавачем у кримінальному провадженні - інспектором СД Врадіївського ВП ОСОБА_8 відібрано пояснення у ОСОБА_7

05.11.2020р. дізнавачем - інспектором СД Врадіївського ВП ОСОБА_9 на запит, отримано копії матеріалів з кримінального провадження № 0000009 від 11.03.2019р., а саме:

- характеристику на ОСОБА_3 за підписом сільського голови ОСОБА_10 у правому нижньому куті якої наявна відмітка вх. № 1406/2020 від 11.06.2020р. та в якій останній характеризується як особа, яка має негативний склад характеру, не завжди коректно себе поводить, незадоволений роботою багатьох органів, структур та осіб (пише багато скарг), та сусіди його характеризують неоднозначно, витримуючи з ним безпечну дистанцію;

- характеристику на ОСОБА_3 без номеру та дати, за підписом сільського голови ОСОБА_10 , у якій останній характеризується як особа, яка громадський порядок не порушує, та щодо якої до сільської ради заяв і скарг не надходило, та компрометуючими матеріалами по відношенню до якої сільська рада не відає;

- довідку про склад сім`ї щодо ОСОБА_3 від 03.03.2020р.;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 11.06.2020р. у якому вона зазначила, що надала на ОСОБА_3 характеристику нейтрального змісту, оскільки на момент надходження запиту слідчого, не було що про нього сказати, а погане не хотіла зазначати, адже не бажала, щоб він розцінив це як помсту, бо між ними не добрі відносини. Через деякий час, на повторний запит щодо характеристики на ОСОБА_3 в іншому кримінальному провадженні, вона вирішила провести бесіду з сусідами та колегами останнього, жителями села, та після проведених бесід надала характеристику на ОСОБА_3 яка відображає його особистість. Вказувала, що сусіди та жителі з якими вона розмовляла не хочуть надавати жодних письмових пояснень щодо ОСОБА_3 так як він всім з ким у нього виникають конфлікти погрожує затягати по судах, інших інстанціях, і люди бояться, він звертається куди тільки може. В селі люди говорять, що в нього прізвисько писатель. Також зазначила, що родина ОСОБА_11 немає ніякого відношення до ОСОБА_3 , але активний захист їх ОСОБА_3 здійснює, на її, свідка, думку, лише з метою завдання шкоди директору школи та вчителю фізичної культури, якого прийняли на роботу, в той час коли йому відмовили у прийнятті на ту ж посаду. Вказувала, що ОСОБА_12 з дружиною зателефонували їй з`ясувати чи правда, що її чоловік ОСОБА_13 подав заяву на посаду вчителя фізичної культури, на що вона відповіла, що це правда, після чого останні сказали їй, що вони затягають її по судах та прокуратурах. В суди вона та її чоловік ОСОБА_14 їздили не один раз.

Постановою про визнання документом від 19.05.2023р. складеною дізнавачем у кримінальному провадженні - начальником СД ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_15 вказані документи, що надані 05.11.2020р. визнані документами у кримінальному провадженні № 0000048.

17.11.2020р. дізнавачем у кримінальному провадженні - інспектором СД Врадіївського ВП ОСОБА_8 допитано як потерпілого ОСОБА_3

15.02.2022р. ОСОБА_3 подав клопотання про проведення слідчих дій до начальника СД ВП № 2 за вх. № 588/2022, у якому просив допитати ОСОБА_7 за всіма обставинами зазначеними у його заяві про злочин від 11.09.2020р. та в протоклі його допиту від 17.11.2020р., та вчинити інші дії.

17.02.2022р. ОСОБА_3 було повідомлено про проведення в найближчий час слідчих дій за його клопотанням.

30.06.2022р. дізнавачем СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_16 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

29.11.2022р. ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 постанова від 30.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України скасована.

16.12.2022р. дізнавачем ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_16 проведено допит свідка ОСОБА_7 , про що складено протокол допиту свідка, у якому свідок зазначив з питання надання характеристики на гр. ОСОБА_3 , що то було два роки тому, деталі не пам`ятає. Був запит слідчого, на який було надано стислу та лаконічну характеристику. Після цього надійшов ще один запит в якому просили вказати якості характеру ОСОБА_3 . Було проведено бесіди з сусідами, колишніми колегами, та була надана характеристика виходячи зі слів мешканців села. У цій характеристиці були описані одним реченням якості характеру ОСОБА_3 . Ці якості не вигадувалися, бо характеристика складалася зі слів осіб, які є мешканцями села та тривалий час знайомі і неодноразово спілкувалися з ОСОБА_12 . З приводу того, що на Мачарського у сільській раді відсутні письмові компрометуючі матеріали, пояснила наступне. Багато односельців знають ОСОБА_12 як особу яка вступає у часті конфлікти, то скарги в більшості на останнього висловлюють в усному порядку з проханням не розголошувати їхні анкетні дані.

24.05.2023р. начальником відділу дізнання ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_17 надано вказівки (вимоги): активізувати досудове розслідування; встановити осіб та допитати їх в якості свідків, які в усній формі надавали характеристику ОСОБА_3 , допитати колишніх колег останнього, які могли б охарактеризувати його; отримати з Врадіївського районного суду відповідь на запит від 15.05.2023р. щодо участі ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у кримінальному, цивільному судочинстві.

26.05.2023р. дізнавачем у кримінальному провадженні - начальником СД ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_15 надано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.40-1 КПК України: встановити осіб та допитати їх в якості свідків, які в усній формі надавали характеристику ОСОБА_3 , допитати колишніх колег останнього, які могли б охарактеризувати його.

12.06.2023р. ст. о/у СКП ВП № 2 ОСОБА_18 проведено допит свідка ОСОБА_19 , що він проживає по сусідству з ОСОБА_3 . У 2020р. голова сільської ради ОСОБА_7 з ним бесіди не проводила дня надання характеристики на ОСОБА_3 та взагалі ніколи не зверталася.

У рапорті від 12.06.2023р. ст. о/у СКП ВП № 2 ОСОБА_20 повідомив, що встановити осіб, які в усній формі надали характеристику ОСОБА_3 колишній голові сільської ради ОСОБА_7 не представилося за можливе, так як в ході бесіди з сусідами останнього та його колишніми колегами всі відмовилися будь що коментувати з даного приводу. Сама ОСОБА_7 пояснила, що запит про надання характеристики надходив ще у 2020р., пройшов тривалий час, а тому вона навіть уже не пам`ятає хто з місцевих мешканців надав їй відомості, на підставі яких вона надала характеристику на Мачарського.

17.07.2023р. начальником відділу дізнання ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_17 надано вказівки (вимоги): додатково допитати ОСОБА_7 з метою уточнення відомостей які були вказані у характеристиці на ім`я ОСОБА_3 , долучити до матеріалів провадження належним чином посвідчену копію документа, що посвідчує особу ОСОБА_7 ; встановити та допитати в якості свідків жителів с.Покровське, які в усній формі охарактеризували особу ОСОБА_3 ; встановити та допитати осіб, які раніше працювали із ОСОБА_3 та встановити чи надавали вони будь-які усні відомості голові Покровської сільської ради ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 .

На виконання вказівок від 17.07.2023р. начальником СД ВП № 2 ОСОБА_21 надано відповідь начальнику відділу дізнання ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_17 , що в ході дізнання ОСОБА_7 двічі допитувалася щодо обставин надання характеристики на ОСОБА_3 , та що до матеріалів провадження долучено копію паспорта останньої, на виконання пункту № 2 вказівок. Водночас, щодо виконання пунктів 3 та 4 цих вказівок послалася на рапорт, згідно якого встановити осіб, які в усній формі надали характеристику ОСОБА_3 колишній голові сільської ради ОСОБА_7 не представилося за можливе, так як в ході бесіди з сусідами останнього та його колишніми колегами всі відмовилися будь що коментувати з даного приводу, та, що було допитано лише свідка ОСОБА_19 , який повідомив, що особисто з ним ОСОБА_7 не спілкувалася з приводу надання характеризуючи даних на ОСОБА_3

13.09.2023р. начальником управління дізнання НП України ОСОБА_22 надано вказівки (вимоги): додатково допитати ОСОБА_7 щодо уточнення обставин кримінального правопорушення; долучити до матеріалів справи її посадову інструкцію; допитати як свідка ОСОБА_13 , щодо відомих йому обставин у вказаній справі; звернутися до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів та долучити до матеріалів кримінального провадження копії характеристик на ОСОБА_3 та протоколу допиту як свідка ОСОБА_7 з матеріалів кримінального провадження № 0000009; долучити до матеріалів кримінального провадження інформацію про наявні провадження цивільного та кримінального судочинства у яких учасниками є ОСОБА_7 та ОСОБА_13 за заявами ОСОБА_3 ; встановити та допитати як свідків мешканців села Покровське, колишніх колег та учнів ОСОБА_3 (в т.ч. директора ПП ВКП Каро ОСОБА_23 , начальникаа Врадіївського відділу освіти ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ) з приводу надання ними інформації голові Покровської сільської Ради ОСОБА_7 про його характеристику; у разі розбіжності в показах провести одночасні допити;

04.10.2023р. на виконання п.п. 4 та 7 вказівок від 13.09.2023р. дізнавачем у кримінальному провадженні ОСОБА_32 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій.

09.10.2022р. за вих. № 64 старостою ОСОБА_10 було надано відповідь на запит слідчого від 09.10.2023р. про надання посадової інструкції, в якій староста повідомила, що побутова характеристика на ОСОБА_3 була надана у відповідь на запит слідчого. Відповідно до Положення Про видачу довідок та побутових характеристик громадянам за місцем проживання, побутова характеристика надається на підставі звернення громадянина або письмового запиту організації, якій необхідна така характеристика. Також у цій же відповіді наведені основні реквізити побутової характеристики. Та в ній же послалася, що посадова інструкція сільського голови складена на підставі Закону Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 42 Конституції України розд. ХІ, та її копію надає слідчому. Щодо Положення Про видачу довідок та побутових характеристик громадянам за місцем проживання, то вказала на неможливість надання копії такого, тому що це документ не тривалого зберігання (сільської ради немає вже більше двох років). В додатки до відповіді надано посадову інструкцію Гуляницького сільського голови ОСОБА_7 від 29.05.2014р.

09.10.2023р. ст.дізнавачем СД Первомайського РВП ОСОБА_32 скеровано до начальника ВП №2 Первомайського РВП запит щодо надання інформації про наявні провадження у яких учасниками є ОСОБА_7 та ОСОБА_13 за заявами ОСОБА_33 . Інформацію надати у вигляді витягу з ІКС ІПНП.

Також в матеріалах справи наявний витяг з ІКС ІПНП щодо ОСОБА_3 , у якому значиться інформація з книги обліку заяв та повідомлень (КОЗП), в кількості 25-ти, а саме: заявник ЄО № 1819 від 13.08.2020р., ЄРДР 000026, директор Покровської ЗОШ ОСОБА_34 безпідставно зарахувала ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , на екстернатну форму навчання та видала свідоцтво про здобуття базової середньої освіти, без відома педагогічного колективу; потерпілий ЄО № 2317 від 14.11.2019р. щодо ознайомлення з матеріалами скарги; ЄО № 2211 від 30.10.2019р., ЄРДР 0000345, ухвала Врадіївського районного суду про зобов`язання посадових осіб Врадіївського ВП внести до ЄРДР заяву ОСОБА_37 який скаржиться на дії ОСОБА_25 який на його думку надав відповідь до якої вніс відомості з неправдивим змістом; ЄО № 2207 від 30.10.2019р. про те. що працівники поліції Первомайського відділу належним чином не виконують постанову щодо проведення слідчих дій по кримінальному провадженні за фактом зухвалим службовим становищем посадовими особами ПП ВКП Каро; ЄО № 1946 від 28.09.2019р., ЄРДР № 0000320 від 28.09.2019р. ухвала Врадіївського районного суду по зверненню ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Врадіївського ВП щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 29.08.2019р. що начальник відділу освіти Врадіївської РДА ОСОБА_24 розглянувши його звернення, на його думку надала відповідь до якої внесла відомості з неправдивим змістом; ЄО № 1754 від 03.09.2019р. що начальник відділу освіти Врадіївської РДА ОСОБА_25 розглянувши його звернення на його думку надав відповідь до якої вніс відомості з неправдивим змістом та які не відповідають дійсності; ЄО № 1715 від 29.08.2019р. що начальник відділу освіти Врадіївської РДА ОСОБА_24 розглянувши його звернення на його ж думку надала відповідь до якої внесла відомості з неправдивим змістом та які не відповідають дійсності: ЄО № 1323 від 12.07.2019р. щодо надходження з ГУНП в Миколаївській області матеріалів за заявою ОСОБА_3 в яких останній просить розглянути звернення від 27.09.2017р. та зобов`язати Врадіївський ВП виконати постанову слідчого Первомайського ВП щодо проведення слідчих дій відносно кримінального провадження 000035 від 30.01.2015р.; ЄО № 957 від 31.05.2019р., ЄРДР № 0000191 від 01.06.2019р. про надходження матеріалів з Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури по факту звернення ОСОБА_3 за фактом грубого порушення законодавства про працю при наданні необґрунтованої відмови в укладенні трудового договору директором Покровської ЗОШ ОСОБА_34 ; ЄО № 479 від 21.03.2019р. (ЄРДР № 0000009) що директор Покровської ЗОШ ОСОБА_38 відмовила йому у наданні інформації про обставини та результат розслідування відносно нещасного випадку з ученицею та за відомо внесла неправдиві відомості про результати даного розслідування.

26.10.2023р. допитано в якості свідків: ОСОБА_34 (директор Покровської ЗОШ), що знає ОСОБА_3 , так як він пропрацював у Покровській гімназії більше 20 років вчителем фізичної культури. Будь-якої інформації щодо нього для характеристики старості ОСОБА_10 не надавала, відомо що характеристика була негативна, так як вона особисто знає гр. ОСОБА_3 останній морально неурівноважений. Звідки ОСОБА_39 взяла інформацію чи хто її надавав свідку невідомо; ОСОБА_40 (педагог організатор у Покровській гімназії), знайома з ОСОБА_41 який працював у Покровській гімназії до 2012р., про характеристику яку щодо нього видавала ОСОБА_7 та яку саме, їй не відомо, свідок ніякої інформації не надавав; ОСОБА_42 , що вона навчалася у Гуляницькій ЗОШ з 2000 по 2010рр., в якій ОСОБА_43 був вчителем фізичної культури, про характеристику яку видала ОСОБА_10 їй нічого не відомо, вона ніякої інформації не надавала; ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , які у протоколах допиту також зазначили, що їм нічого невідомо про характеристику на ОСОБА_3 та про те, хто надав інформацію про нього, вони такої не надавали.

26.10.2023р. також отримано пояснення від ОСОБА_7 , що відомості вказані у характеристиці наданій на запит слідчого вказані відомості про які вона дізналася від односельчан та колишніх колег ОСОБА_3 , але вказані особи звернулися до неї з проханням не розголошувати їхню конфіденційну інформацію (ПІП, адреси проживання).

27.10.2023р. допитано в якості свідків: ОСОБА_46 (місце роботи ЦПР педагогічний правці ник ВСР),що вона знайома з ОСОБА_3 , так як він довгий час працював вчителем у Покровській (Гуляницькій) ЗОШ, а вона була методистом у відділі освіти, з приводу надання щодо нього ОСОБА_10 неправдивої характеристики їй нічого не відомо, як із приводу дачі нею неправдивих свідчень, звідки вона могла взяти відомості для характеристики ОСОБА_3 не знає, з нею з цього приводу не спілкувалася; ОСОБА_26 (пенсіонер), знає ОСОБА_3 так як обоє працювали у сфері освіти, з приводу надання щодо нього ОСОБА_10 неправдивої характеристики йому нічого не відомо, як із приводу дачі нею неправдивих свідчень, звідки вона могла взяти відомості для характеристики ОСОБА_3 не знає, з нею з цього приводу не спілкувався; ОСОБА_27 (пенсіонер) знає ОСОБА_12 так як від нього неодноразово надходили скарги до відділу Врадіївської РДА, де свідок раніше працював, з приводу надання щодо нього ОСОБА_10 неправдивої характеристики йому нічого не відомо, як із приводу дачі нею неправдивих свідчень, звідки вона могла отримати інформацію для складання характеристики не знає; ОСОБА_30 (місце роботи Головне управління держпродслужби Миколаївської області), їй не відома така особа як ОСОБА_3 , щодо характеристики на ОСОБА_3 та з якими цілями вона була надана їй нічого невідомо, інформації будь якого характеру щодо ОСОБА_3 не надавала; ОСОБА_25 (місце роботи Врадіївський РЦПМСД), який відмовився від надання свідчень на підставі ст. 63 Конституції України.

27.10.2023р. ст. ДОП СП ВП № 2 ОСОБА_47 складено рапорт на ім`я начальника ВП № 2 про те, що не було допитано особу на яку вказує ОСОБА_3 , а саме директора ПП ВКП Каро ОСОБА_23 тому, що останній покинув межі Миколаївської області та виїхав до Одеської області, точна адреса перебування не відома.

27.10.2023р. ст. ДОП СП ВП № 2 ОСОБА_47 складено рапорт на ім`я начальника ВП № 2 про те, що не було допитано особу на яку вказує ОСОБА_3 , а саме начальника Врадіївського відділу ОСОБА_24 , так як остання відсутня за адресою свого місця проживання, встановити місцезнаходження не виявляється можливим.

07.11.2023р. дізнавач у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді Врадіївського районного суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів - матеріалів кримінального провадження 0000009 (протоколів допиту ОСОБА_7 ), яке ухвалою слідчого судді від 08.11.2023р. задоволено.

07.12.2023р. т.в.о. начальника СД ВП № 2 ОСОБА_48 складено протокол тимчасового доступу до речей і документів матеріалів кримінального провадження 0000009, - вилучено протокол допиту свідка ОСОБА_7

29.12.2023р. дізнавачем у кримінальному провадженні ОСОБА_48 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000048 від 11.09.2020р. закрито, за відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

19.01.2024р. вказана постанова від 29.12.2023р. про закриття кримінального провадження - скасована прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_49 (не надано оцінки показанням потерпілого та свідків, постанова про закриття не містить жодного обґрунтування відсутності складу кримінального правопорушення).

12.01.2024р. та 23.02.2024р. ОСОБА_3 були подані клопотання про проведення слідчих дій, в яких він просив на виконання наданих вказівок у кримінальному провадженні, в тому числі і допитати як свідків - членів вуличного комітету Покровської сільської ради, а також як свідків - сусідів ОСОБА_3 ( ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 ), та витребувати докази (зокрема і від директора Покровської ЗОШ атестаційної листи на ОСОБА_3 , в яких зміст складених на нього характеристик знаходиться у суттєвих протиріччях зі змістом характеристик ОСОБА_7 , та інші докази перелік яких наведений у клопотанні).

Ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду від 23.02.2024р. за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 , було зобов`язано дізнавача СД ВП № 2 ОСОБА_56 розглянути клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих дій від 21.12.2023р., у порядку визначеному ст. 220 КПК України.

06.03.2024р. дізнавачем у кримінальному провадженні ОСОБА_6 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме: встановлення та допиту свідків осіб, які проживають по сусідству з ОСОБА_3 : ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55

13.03.2024р. допитано як свідків ОСОБА_53 , ОСОБА_52 , ОСОБА_57 , ОСОБА_54 , кожен з яких у протоколах свого допиту зазначив, що ніколи не мали конфліктів з ОСОБА_3 З ОСОБА_10 з приводу збору інформації для характеристики не спілкувалися. Від ОСОБА_3 погроз чи залякувань ніколи не чули.

13.03.2024р. ДОП СП ВП № 2 ОСОБА_58 складено рапорт на ім`я т.в.о начальника ВП № 2 про те, що не було допитано осіб на яких вказує ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_59 та його дружину ОСОБА_51 , так як останні відсутні за місцем проживання.

На запит дізнавача у кримінальному провадженні ОСОБА_56 від 07.03.2024р. до директора Покровської гімназії ОСОБА_38 про надання атестаційних листів з характеристиками відносно вчителя фізичної культури ОСОБА_3 ,, остання у відповіді від 03.04.2024р. повідомила, що термін зберігання документів про проведення атестацій і встановлення кваліфікації - 5 років, тому вказані документи відсутні. ОСОБА_43 більше десяти років не працює у вказаному закладі.

На запит дізнавача у кримінальному провадженні ОСОБА_56 від 07.03.2024р. до старости Покровського старостинського округу щодо надання посадової інструкції старости ОСОБА_7 та рішення старостинського округу, що затверджує порядок видачі довідок та побутових характеристик за місцем проживання осіб на території Покровського старостинського округу, старостою ОСОБА_10 надано відповідь від 22.03.2024р., що у своїй роботі староста керується Положенням про старосту, посадової інструкції не передбачено. Покровський старостинський округ не уповноважений приймати окремі рішення.

22.04.2024р. складено протокол допиту свідка ОСОБА_13 , який у відповідях на поставлені йому дізнавачем запитання посилався на ст.. 63 Конституції України.

Також в матеріалах кримінального провадження наявне клопотання датоване 21.12.2023р. про проведення слідчих дій - допиту свідків.

09.08.2024р. прокурором у кримінальному провадженні надано вказівки: розглянути клопотання ОСОБА_3 від 15.02.2022р. та отримати інформацію з Врадіївського районного суду щодо наявних кримінальних і цивільних провадження у яких учасниками є ОСОБА_10 та ОСОБА_14 ; забезпечити виконання клопотань ОСОБА_3 від 21.12.2023р., від 12.01.2024р., 23.02.2024р.; допитати свідків ОСОБА_25 , та ОСОБА_24 з приводу надання ними інформації, що характеризує ОСОБА_3 ; витребувати «Положення про видачу довідок та побутових характеристик громадян за місцем проживання», посадову інструкцію Гуляницького сільського голови чинну ОСОБА_7 на час видачі характеристики на ОСОБА_3

30.08.2024р. дізнавачем у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на виконання вказівок прокурора від 09.08.2024р. надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій.

31.08.2024р. допитано як свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_51 , ОСОБА_62 , ОСОБА_57 , ОСОБА_63 ОСОБА_64 , ОСОБА_42 , які проживають у с. Покровське, та які в протоколах допитів повідомили, що конфліктних ситуацій у них з ОСОБА_3 не було, ОСОБА_43 їм не погрожував, та що вони не чули, не цікавилися про конфліктні ситуації у нього з іншими мешканцями села.

31.08.2024р. відібрано пояснення у ОСОБА_7 та допитано свідка ОСОБА_13

31.08.2024р. дізнавачем у кримінальному провадженні ОСОБА_6 надано запит до Покровськогостаростинського округу про надання посадової інструкції голови (старости) Покровської сільської ради, рішення про затвердження Положення про видачу довідок та побутових характеристик та рішення про створення і затвердження Положення про вуличний комітет, на що останньому у відповіді від 06.09.2024р. повідомлено, що Покровська сільська рада припинила свої повноваження. Покровський старостинський округ не є правонаступником Покровської сільської ради. А тому запитуваною інформацією не володіє.

27.09.2024р. прокурором ОСОБА_65 надано вказівки у кримінальному провадженні: розглянути клопотання ОСОБА_3 від 15.02.2022р. та отримати інформацію з Врадіївського районного суду щодо наявних кримінальних і цивільних провадження у яких учасниками є ОСОБА_10 та ОСОБА_14 ; забезпечити виконання клопотань ОСОБА_3 від 12.01.2024р., 23.02.2024р.; допитати свідків ОСОБА_25 , та ОСОБА_24 з приводу надання ними інформації, що характеризує ОСОБА_3 ; долучити до матеріалів кримінального провадження відповідь на запит старості Покровського старостинського округу від 31.08.2024р. та відповідь на запит від 31.08.2024р. до Покровської гімназії.

04.10.2024р. допитано свідка ОСОБА_25 який повідомив, що вже допитувався у межах вказаного кримінального провадження і з того часу нічого не змінилося, нічого нового додати не може.

Згідно з рапортом ДОП СП ВП № 2 ОСОБА_66 свідок ОСОБА_24 , в ході телефонної розмови відмовилася від надання будь-яких пояснень.

09.10.2024р. постановою т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000048 від 11.09.2020р. закрите за відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. У вказаній постанові дізнавач зазначив про звернення ОСОБА_3 11.09.2020р. з заявою про злочин та внесення відомостей за нею до ЄРДР, а також диспозицію ч. 1 ст. 384 КК України. Після цього послався на свідчення ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , та описав їх. А також зазначив про допит в якості свідків колишніх колег ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та мешканців с. Покровське Врадіївської ТГ Первомайського району Миколаївської області, а саме: ОСОБА_67 , ОСОБА_13 , ОСОБА_42 , ОСОБА_68 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_30 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_46 в ході допиту яких було встановлено, що будь-яку інформацію з приводу характеристики ОСОБА_3 вони ОСОБА_7 не надавали. Також у постанові дізнавач зазначив визначення об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину за ст. 384 КК України. Та в результаті прийшов до висновку, що в ході досудового розслідування було проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій, однак не здобуто доказів того, що ОСОБА_7 на час дачі показань в якості свідка діяла з прямим умислом та дала завідомо неправдиві показання стосовно ОСОБА_3

Встановив вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Статтею 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; Національного антикорупційного бюро України.

Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання організовує дізнання.

Керівник органу дізнання уповноважений: визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання; відсторонювати дізнавача від проведення дізнання за ініціативою прокурора або з власної ініціативи та призначати іншого дізнавача за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу (самовідводу) або неефективного дізнання; ознайомлюватися з матеріалами дізнання, давати дізнавачу письмові вказівки, що не суперечать рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів для усунення порушень вимог законодавства у разі їх допущення дізнавачем; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 94 КПК України дізнавач за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 1 ст. 106 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Підстави закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи визначені ч. 1 ст. 284 КПК України. Зокрема, кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати;

3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі;

4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння;

5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого;

6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню;

7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством;

8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу;

9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України;

9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності;

10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Частиною 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом:

1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1частини першої цієї статті;

1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1частини першої цієї статті;

2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом;

3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 КК України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 9, 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених ч. 1 ст. 284 КПК України, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.

Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення дізнавача, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

При цьому у розумінні вимог кримінального провадження, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) кримінального правопорушення. За таких обставин рішення дізнавача повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, закриваючи останнє, дізнавач ОСОБА_6 не дотримався вищевказаних приписів кримінального процесуального законодавства як і належної правової процедури під час здійснення досудового дізнання.

Так, ст. 384 КК передбачено відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу. Зміст суспільно небезпечних діянь, які визначені в диспозиціях відповідних частин ст. 384 КК, визначає обман як спосіб вчинення цього кримінального правопорушення, саме він характеризує його своєрідність.

Завідомо неправдиве показання свідка за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом, позаяк суб`єкт кримінального правопорушення усвідомлює, що повідомляє завідомо (для нього) неправдиві відомості про ті чи інші обставини або приховує (не повідомляє) ті, що має обов`язок повідомити, внаслідок чого прагне (має на меті) ввести суд в оману щодо тих обставин, які мають значення для кримінального провадження (підлягають доказуванню за приписами ст. 91 КПК).

Під час встановлення вини та її змісту в кожному конкретному випадку суд виходить із того, що вона об`єктивно існує в реальній дійсності, встановлює її на підставі аналізу оцінених у справі доказів. З урахуванням усталених підходів до кваліфікації кримінальних правопорушень питання про умисел під час кваліфікації вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння. Суд пізнає вину так, як він встановлює й пізнає інші факти об`єктивної дійсності, що існують або відбуваються у зовнішньому світі поза свідомістю окремої людини чи свідомістю суддів. Принцип суб`єктивного ставлення у провину в кримінальному праві має фундаментальне і основоположне значення для кваліфікації кримінального правопорушення. Ознаки суб`єктивної сторони вчинених кримінальних правопорушень та особливості психічного ставлення винного до вчинених діянь і їх наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, на підставі встановлених судом фактичних обставин вчинених злочинів, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК, та оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК. Саме такий правозастосовний підхід відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність і кримінального процесуального закону під час здійснення правозастосовної діяльності за висновками об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, відображеними у постанові від 28.09.2020р. (справа № 640/18653/17, провадження № 51-543кмо20).

З огляду на характер кримінального правопорушення про яке вказує ОСОБА_3 , саме аналіз показань ОСОБА_7 є вирішальним для вирішення питання про те, чи є в її діях склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України.

Натомість дізнавач безпідставно зосередив свою увагу на оцінці та з`ясуванні обставин видачі ОСОБА_7 характеристик, які на думку скаржника, містять недостовірні дані щодо нього, а не на показаннях ОСОБА_7 у розумінні вимог ст. 384 КК України, за якою внесені відомості до ЄРДР, в сукупності з іншими доказами у цьому провадженні, залишивши вказане поза увагою.

Також слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

Однак закриваючи кримінальне провадження дізнавач ОСОБА_6 в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення останній виніс постанову, яка не містить вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Крім того, слід зазначити, що оцінка доказам, що стосуються винуватості чи невинуватості іншої особи в іншому кримінальному провадженні, суперечить зазначеній у ст. 17 КПК засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Адже в разі судового розгляду іншого кримінального провадження суд перебуватиме під впливом юридичної оцінки доказів у цьому провадженні, наданих у судовому рішенні в іншій кримінальній справі. Про що зазначено в ухвалі Верховного Суду у справі № 461/4425/18 від 07.12.2021р.

Також, в оскаржуваній постанові дізнавач ОСОБА_6 жодним чином не надає оцінки письмовим доказам здобутих ним в межах даного кримінального провадження. При цьому належним чином не вирішував питання щодо визнання чи невизнання зазначених документів документами по кримінальному провадженні. Тому не зрозуміло за яким критерієм він оцінював вказані документи як докази щодо їх належності, допустимості.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Аналогічну позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі Капо проти Бельгії (Capeau v Belgium) № 2914/98 від 13.01.2005р., де зазначено, що у кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що встановленні обставини ставлять під сумнів будь-які результати проведеного досудового дізнання, а тому не має необхідності окремо давати оцінку по кожному твердженню скарги.

З огляду на вищевикладене в сукупності слідує, що в цілому скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 09.10.2024р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. начальника СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 09.10.2024р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 21 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1