УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000722 від 04.06.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000722 від 04.06.2024 року.

Заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2024 року було накладено арешт на майно вилучено 04.06.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти на загальну суму 23 864 гривні, купюрами номіналом: 1000 гривень 21 одиниця; 500 гривень 4 одиниці; 200 гривень 2 одиниці; 100 гривень 2 одиниці; 50 гривень 3 одиниці; 20 гривень 5 одиниць; 10 гривень 1 одиниця; 2 гривні 2 одиниці, які було поміщено до сейф-пакету НПУ №RIC 2009501. Заявник обґрунтовує своє клопотання тим, що пройшов значний проміжок часу, вилучені грошові кошти належать потерпілій, а тому вона просить їх повернути.

Заявник до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності заявлені вимоги під тримав в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності проти скасування арешту з майна не заперечував, доводи виклав в своїх запереченнях.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , вже було оглянуто, прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про повернення вилученого майна, що належить потерпілій, а тому продовження дії арешту на майно позбавляє можливості здійснювати свої права на користування та розпорядження своїм майном.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність потреби для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому на даний момент відпала необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000722 від 04.06.2024 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2024 року в рамках кримінального провадження №0000722 від 04.06.2024 року на майно, а саме:

-грошові кошти на загальну суму 23 864 гривні, купюрами номіналом: 1000 гривень 21 одиниця; 500 гривень 4 одиниці; 200 гривень 2 одиниці; 100 гривень 2 одиниці; 50 гривень 3 одиниці; 20 гривень 5 одиниць; 10 гривень 1 одиниця; 2 гривні 2 одиниці;

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000722.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1