Провадження № 1-кп/761/2572/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001314, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, без місця реєстрації на території України, одруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадження Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155 КК України.

Із обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні до суду надійшла угода про примирення від 14.12.2023, укладена між законним представником потерпілої ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, зокрема, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

В судовому засіданні було оголошено зміст угоди.

Законний представник неповнолітньої потерпілої вказала, що укладення угоди відповідає інтересам її неповнолітньої доньки, водночас вказуючи, що ініціатором угоди була саме потерпіла сторона, на думку суду не була щира, плуталась відповідаючи на питання суду.

Потерпілою, яка є неповнолітньою, хоча формально і було висловлено позицію щодо згоди на укладення угоди про примирення, водночас у суду склалось враження, що неповнолітня потерпіла в силу свого віку та інших обставин, не в повному обсязі розуміє умови угоди, підстави її укладення, а також наслідки її укладення. Відтак, вказані обставини створюють у суду обґрунтовані сумніви у добровільності її позиції, та відповідності такої угоди саме її інтересам з урахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Обвинувачений висловлюючи свою згоду, на затвердження угоди в судовому засіданні, на думку суду також не в повній мірі розумів, підстави та умови її укладення, а також наслідки, що є безумовною підставою, для затвердження угоди судом.

Прокурор просила затвердити угоду про примирення.

Суд, заслухавши думку учасників, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону приходить до наступного висновку.

Пункт 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.

Частина третя статті 469 КПК України передбачає, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається з встановлених вище обставин та з урахуванням пояснень наданих сторонами угоди, не встановлено в повній мірі добровільності укладення угоди та відповідності угоди насамперед інтересам неповнолітньої потерпілої.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», зазначено, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, були виконані всі слідчо-процесуальні дії та прийняті рішення на стадії досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 надійшов до суду разом з угодою про примирення.

Перевіривши відповідність угоди вимогам Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні.

Врахувуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-316, 369, 469, 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити у затвердженні угоди від 14.12.2023 про примирення укладеною між потерпілою ОСОБА_5 , законним представником потерпілої ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001314 від 15.04.2023 розпочатому за ч.1 ст. 155 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1