Справа №950/3407/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - Стеценко
Номер провадження 11-кп/816/1276/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 17 липня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження, в якому ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 22 липня 2024 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не зменшилися і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 17 липня 2024 року, клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» до 24 год. 00 хв. 14 вересня 2024 року, без визначення застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від17 липня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити, обрати останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом не було враховано тих обставин, що ризики, на які посилався у клопотанні прокурор, жодним чином не доведені, як і не доведено те, що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід мотивуючи це тим, що має постійне місце проживання та тісні соціальні зв`язки, раніше не судимий і не має наміру впливати на потерпілого чи свідків. Він, як захисник, підтримав таку думку свого підзахисного, просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляд цілодобового домашнього арешту, з вказівкою на недоведеність ризиків, на що суд, також уваги не звернув.

За таких обставин, апелянт вважає, що фактично були підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме, у вигляді цілодобового домашнього арешту, що може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Про призначення даного провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 був повідомлений належним чином, і, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, не заявив клопотання про проведення судового засідання виключного у його присутності.

З врахуванням вказаного, а також тих обставин, що у даному судовому засіданні приймає участь захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах свого підзахисного та є апелянтом, при тому, що питання про погіршення становища в апеляційній скарзі не ставиться, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

А тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні доводи та вимоги в повному обсязі, прокурора, яка вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просила залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, перевіряючи доводи поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України прокурором клопотання про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на предмет існування заявлених ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про їх актуальність та не зменшення, з врахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження.

При цьому, на спростовування доводів апелянта щодо недоведеності заявлених ризиків, колегія суддів зауважує, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено з огляду на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, з метою уникнення якого останній може вчинити дії щодо переховування від суду, а ризик незаконного впливу на свідків, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що хоча судовий розгляд даного кримінального провадження триває, проте, не завершено допит усіх свідків безпосередньо у судовому засіданні з метою встановлення фактичних обставин справи, і останній, перебуваючи не під вартою, зможе здійснити на зазначених осіб тиск, з метою зміни їх показань на свою користь.

Саме з врахуванням зазначеного, суд і дійшов висновку щодо доцільності продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановивши, при цьому, обставин, які б свідчили про те, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі, та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість, підстав не вбачає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно практики ЄСПЛ, врахування судом тяжкості вчиненого кримінального правопорушення має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений не має наміру впливати на потерпілого та свідків, то вони є непереконливими і жодним чином не впливають на наявність встановленого ризику, а інших доводів, за яких у задоволенні клопотання прокурора слід було б відмовлено, апелянтом не зазначено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України замах на вчинення умисного вбивства, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 17 липня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3