Справа № 204/6167/24
Провадження № 1-кп/204/953/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 від 13.06.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровська, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину та матір похилого віку, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз: 11.02.2022 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2020 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2024 року від Західної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 02.06.2024 приблизно у денний час, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 разом з потерпілим ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою з корисливих мотивів, діючи умисно, з особистої зацікавленості, повторно, під приводом а саме: відсутності власного мобільного телефону та змоги залишатись на зв`язку, попрохала у ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , синього кольору, та запевнила останнього, що ввечері того ж дня, а саме 02.06.2024 поверне мобільний телефон.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним в оману та на довірливих відносинах, надав ОСОБА_4 свій телефон для використання впродовж дня, у свою чергу, остання прийняла мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , заздалегідь не маючи умислу повертати майно.

Після чого, ОСОБА_4 , заволодівши мобільним телефоном марки «Redmi Note 8T» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , покинула приміщення будинку № НОМЕР_3 по провулку Токарному у м. Дніпрі, тим самим, розпорядившись майном на власний розсуд, а саме: 02.06.2024 о 18:36 годині, ОСОБА_4 заклала мобільний телефон потерпілого до ломбарду ПТ «Ломбарду «ОНІКС» Анохіна, Яценко», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 спричинила потерпілому матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №3009/24 від 18.06.2024 становить 2100 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Прокурор у судовому засіданні просила суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачена у судовому просила суд закрити кримінальне провадження.

Потерпілий у дане судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 190 КК України настає під час вчинення шахрайства, у тому разі, якщо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, не є дрібним.

Отже діяння, вчинені як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібним і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже внесення змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 ПК України передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 02.06.2024 та своїми протиправними діями спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2100 гривень, у зв`язку з чим дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, станом на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 190 КК України, становив 302,80 гривень (1514 х 0,2 = 302,8).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 становив 3028 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 гривень, а 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 3028 гривень.

За таких обставин з 09.08.2024, тобто з часу набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, з урахуванням дії ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» щодо визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи на 2024 рік, розмір вартості викраденого майна, з якого в 2024 році настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить понад 3028 гривень (1514 х 2 = 3028).

Відповідно з 09.08.2024 положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX в частині визначення розміру майна, яке є предметом дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, з огляду на приписи ст. 58 Конституції України, ч. 1 ст. 5 КК України мають зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності цим Законом.

Приймаючи до уваги те, що відповідно до висновку експерта № 3009/24 від 18.06.2024 року діями ОСОБА_4 завдано ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2100 гривень, що є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX та положень ПК України настає кримінальна відповідальність, а саме: 3028 гривень, такі діяння ОСОБА_4 не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене ст. 190 КК України.

Відповідно до п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1) частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21, Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, враховуючи, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , і обвинувачена не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України, підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 з нереабілітуючих підстав і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судової товарознавчої експертизи, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження № 51-4798км23).

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 4 ст. 284, ст.ст.314, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 від 13.06.2024, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід обвинуваченій у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази: DVD R диск з відеозаписом, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , синього кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити в розпорядження власника.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової товарознавчої експертизи № 3009/24 від 18.06.2024 у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Цивільний позов не заявлено.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01.11.2024.

Суддя ОСОБА_1