ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області в залі суду кримінальну справу (кримінальне провадження № 0000056) про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, освіта середня базова, розлучений, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, відповідно до ст. 89 КК України, проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 21 грудня 2016 року, приблизно о 09.00 годині, знаходячись в с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, таємно, умисно, діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , із корисливих спонукань, куди прибув на автомобілі ОСОБА_8 , реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , якому про злочинні наміри останніх не було нічого відомо, через паркан проник на територію домогосподарства, яке належить потерпілій ОСОБА_4 , після чого, шляхом пошкодження одного із вікон ОСОБА_6 проник до житлового будинку потерпілої ОСОБА_4 , звідки викрав наступне майно: шубу жіночу торгової марки «KARIC COLLECTION», вартістю 2150 грн.; чоловічу шкіряну куртку з написом «Shengyi», вартістю 550 грн.; чоловічу шкіряну куртку марки «Jinming», вартістю 450 гривень; чоловічу шкіряну куртку марки «Newcentury», вартістю 340 гривень; жіночу куртку марки «HI-BYXTER», вартістю 320 гривень; LCD телевізор марки «Samsyng» LE32H4270AU, вартістю 2050 грн.; ноутбук марки «ASUS F3K» вартістю 1550 гривень з оптичною комп`ютерною мишкою марки «A4TECH N-320» вартістю 50 грн., та веб-камерою марки «TRUST» - 17003-02 вартістю 245 грн.; електром`ясорубку марки «ZELMER ZMM0805 WUA», вартістю 337,50 грн.; три пляшки алкогольних напоїв, зокрема вино марки «Кабарне» ємкістю 0,5 літра, горілка марки «Златогор» ємкістю 0,5 літра та коньяк марки «Старий Граф» ємкістю 0,5 літра, вартість яких органами досудового розслідування належним чином не встановлена; мисливський ніж, який не являється холодною зброєю, виготовлений кустарним способом, без визначення вартості оскільки не представляє для потерпілої матеріальні цінності; електрочайник не встановленої марки, без визначення вартості, оскільки не представляє для потерпілої матеріальної цінності, після чого залишив будинок з викраденими речами через вхідні двері з тильної сторони будинку, помістив викрадені речі до вказаного автомобіля на якому залишив місце злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 8042,50 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину свою в інкримінованому йому злочині не визнав, пояснив, що інкримінованого йому злочину він не вчиняв. В грудні 2016 року його знайомий ОСОБА_7 , який йому був винен гроші в сумі 2000 доларів США, з метою повернення вказаного боргу, попросив його допомогти вивезти із АДРЕСА_1 належні останньому речі, щоб здати їх в м. Тернополі в ломбард, а виручені кошти віддати йому в якості повернення боргу, на що він погодився. 20.12.2016 він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_10 , в якого була машина, та попросив звозити їх в с. Іванівка за речами, на що останній погодився. Вранці 21.12.2016 він разом із ОСОБА_7 на автомобілі ОСОБА_11 приїхали до с. Іванівка Підволочиського району, де ОСОБА_7 вказав на місце де треба зупинитися, а саме біля садиби потерпілої ОСОБА_4 , яка була навпроти дитячого садка. ОСОБА_7 вийшов з машини та пішов, а вони чекали на нього. Після цього ОСОБА_7 повернувся до машини та попросив його допомогти принести та завантажити до авто сумки з речами, які стояли на вулиці, що він і зробив. Коли їхали на автомобілі до м. Тернопіль ОСОБА_7 розповів йому, що речі в сумках він викрав з будинку потерпілої ОСОБА_4 . Знаходячись у м. Тернопіль ОСОБА_7 здавав викрадені речі в ломбард на його ім`я, оскільки у ОСОБА_7 не було паспорта. Після цього він ОСОБА_7 більше не бачив, грошей від нього не отримував. Йому відомо, що ОСОБА_7 якісь речі викупляв з ломбарду, діючи від його імені. Приблизно через місяць він виїхав до Польщі на проживання, до своєї сім`ї. Про те, що його підозрюють у вчиненні крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_4 та що у зв`язку із цим він перебуває у розшуку, йому не було відомо. В судовому засіданні ОСОБА_7 оговорив його, переслідуючи мету не віддавати кошти, які він залишився йому винним.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними належними, допустимими та достатніми доказами в їх взаємозв`язку:

?показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила факт крадіжки переліченого у обвинувальному акті майна 21.12.2016 та часткову компенсацію матеріальної та моральної шкоди їй ОСОБА_7 . Зазначила, що повернувшись додому в якийсь із днів в кінці грудня 2016 року в денний час виявила сліди безладу в будинку, а також нестачу речей, в тому числі і тих, що перелічені в обвинувальному акті. Вхідні двері з фасадної частини будинку були зачинені та не пошкоджені, було пошкоджене вікно, через яке крадії, напевно проникли до будинку та залишили будинок через вхідні двері з тильної частини будинку, які були відчинені. Також з тильної сторони будинку на вулиці були сліди від автомобіля.

?показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що вранці 21.12.2016 він разом з обвинуваченим ОСОБА_6 на найнятому ними автомобілі приїхали з АДРЕСА_1 , з метою викрадення майна з будинку потерпілої ОСОБА_4 . Хто був ініціатором крадіжки він не пам`ятає. Коли приїхали до будинку ОСОБА_4 він разом із ОСОБА_6 вийшли з машини та пішли до домогосподарства потерпілої. ОСОБА_6 шляхом пошкодження вікна проник до будинку, а він через те ж вікно проник до будинку потерпілої слідом за обвинуваченим ОСОБА_6 . Дозволу від власників проникати до будинку вони не мали, разом із обвинуваченим ОСОБА_6 вони шукали речі, які в подальшому можна було продати, які завантажили до автомобіля. Пам`ятає, що викрали телевізор, ноутбук, куртки шкіряні та інші речі. Будинок залишили через вхідні двері з тильної сторони, відчинивши їх з середини. Потім поїхали до м. Тернополя. Водій на ім`я ОСОБА_12 не був обізнаний, що дані речі були викраденими. В Тернополі разом із обвинуваченим ОСОБА_6 здали частину речей в ломбард. В той час вони разом із обвинуваченим ОСОБА_6 знімали квартиру, в якій разом проживали. Через декілька днів до нього приїхали працівники поліції, яким він зізнався у вчиненні крадіжки, оскільки поліцейські показали йому роздруківку їх з обвинуваченим телефонів. Він разом з поліцейськими поїхав до ломбарду, викупив здані речі, які були в подальшому повернуті потерпілій ОСОБА_4 . ОСОБА_6 в останнє бачив в той день, коли викупляв викрадене ними майно із ломбарду. Про вчинення крадіжки майна з будинку потерпілої ОСОБА_4 вони домовилися завчасно з обвинуваченим ОСОБА_6 , обоє діяли спільно та добровільно, потерпілу ОСОБА_4 знали, бо він та обвинувачений ОСОБА_6 родом із с. Іванівка.

?показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що на прохання обвинуваченого ОСОБА_6 , з яким вони є давніми знайомими, ранком у грудні 2016 року (точного дня і часу не пам`ятає) він відвіз ОСОБА_6 та його приятеля в село за речами. По дорозі вони не розмовляли. Хтось із них попросив його зупинитися біля якоїсь хати в селі і вони двоє вийшли з машини. Попереду йшов обвинувачений ОСОБА_6 , а інший йшов за ним. На їх прохання він чекав їх у місці зупинки. Чи заходили вони до будинку він не бачив. Приблизно через годину-півтори вони повернулися, несучи в руках речі, з яких точно пам`ятає, що був телевізор. Все завантажили у багажник автомобіля та поїхали до м. Тернопіль. По дорозі вони не спілкувалися, слухали музику. Хтось із них вийшов раніше, на Східному, а інший пізніше.

?протоколом про прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_4 про вчинення в неї з будинку крадіжки майна в період часу з 21.12.2016 по 24.12.2016 (а. с. 97);

?протоколом прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2017, в якому ОСОБА_7 повідомив про вчинену ним спільно з ОСОБА_6 крадіжку майна з будинку потерпілої ОСОБА_4 21.12.2016 (а. с. 99);

?протоколом огляду місця події від 25.12.2016, в ході якого було оглянуто будинок в АДРЕСА_1 , в якому мешкала потерпіла ОСОБА_4 , зафіксовано місце та сліди злочину (пошкоджене та відчинене вікно, розкидані речі, виявлено та вилучено відбитки папілярних узорів рук), з фото таблицями до протоколу (а. с. 101-108; 198-200);

?заявами ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам поліції викрадених 21.12.2016 у потерпілої ОСОБА_4 спільно із обвинуваченим ОСОБА_6 речей (а. с. 109-110);

?інформацією, наданою ПТ з участю ТОВ «Торгівельний світ» Ломбард «Заставно-кредитний дім» в листі, відповідно до якої обвинуваченим ОСОБА_6 21.12.2016 до ломбарду було здано ноутбук «ASUS», який було відкуплено 22.12.2016 (а. с. 112-113);

?інформацією, наданою ПТ з участю ТОВ «Торгівельний світ» Ломбард «Заставно-кредитний дім» в листі, відповідно до якої ОСОБА_7 21.12.2016 до ломбарду було здано телевізор LСD32 «Samsyng» UE32H4270та м`ясорубку ZELMER, які було відкуплено 28.12.2016 (а. с. 115);

?висновком судової товарознавчої експертизи від 22.02.2017 № 6-8/17, яким визначено вартість частини викрадених речей (а. с. 121-134).

При ухваленні вироку суд не бере до уваги та відкидає як недопустимий доказ наданою стороною обвинувачення лист (а. с. 135) про вартість аналогічних викраденим у потерпілої алкогольних напоїв (розмір матеріальних збитків), оскільки відповідно до норм п. 6 ч.2 ст. 242 КПК України (в редакції, яка діяла на момент здійснення досудового розслідування) вартість викраденого майна мала бути підтверджена саме висновком експерта, а не листами чи довідками. У зв`язку з чим при формулюванні обвинувачення, встановленого судом, вартість викрадених у потерпілої алкогольних напоїв зазначена як така, що не встановлена органами досудового розслідування належним чином, що не впливає на кваліфікацію діяння обвинуваченого.

Також при ухваленні вироку суд не бере до уваги та відкидає показання свідка ОСОБА_13 , оскільки даний свідок у судовому засіданні не повідомила жодних обставин, які могли б підтвердити чи спростувати обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 .

Показання обвинуваченого про непричетність до інкримінованого йому злочину та про те, що «в судовому засіданні ОСОБА_7 оговорив його, переслідуючи мету не віддавати кошти, які він залишився йому винним» суд вважає неправдивими, даними ним з метою ухилитися від відповідальності за скоєне, оскільки ці показання спростовуються зазначеними вище доказами, передусім показаннями свідка ОСОБА_7 , які суд вважає правдивими та бере їх за основу при ухваленні вироку, який у судовому засіданні по даній справі, а також під час судового розгляду справи № 604/284/17 (а. с. 160 на звороті) давав послідовні показання про вчинення крадіжки 21.12.2016 майна потерпілої ОСОБА_4 спільно з обвинуваченим ОСОБА_6 за попередньою змовою, які підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9 , а також змістом заяв ОСОБА_7 про вчинений злочин та про добровільну видачу викраденого майна, в яких він зазначив про вчинення крадіжки спільно із ОСОБА_6 . При цьому, оцінюючи показання обвинуваченого щодо їх правдивості, суд враховує поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, який під час допиту свідка ОСОБА_7 , не задавав свідку жодних питань, не робив заяв про неправдивість показань свідка ОСОБА_7 , що додатково та непрямо свідчить, на думку суду, саме про неправдивість показань обвинуваченого.

Більше того, показання обвинуваченого, передусім про те, що «знаходячись у м. Тернопіль ОСОБА_7 здавав викрадені речі в ломбард на його ім`я, оскільки у ОСОБА_7 не було паспорта» спростовуються також інформацією з ломбарду, відповідно до якої частина викрадених речей були здані в ломбард як ОСОБА_7 так і ОСОБА_6 , що додатково , на думку суду, свідчить про неправдивість показань обвинуваченого.

Не визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому злочині суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Злочинні дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуючою ознакою якого є: поєднана з проникненням у житло.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому суд визнав вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, його вік, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, обставину, яка обтяжує покарання, позитивну громадську характеристику, ту обставину, що обвинувачений ухилися від органів досудового розслідування та був оголошений у розшук з 24.03.2017 (а. с. 142-143) та у міжнародний розшук з 27.01.2023 (а. с. 153), що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, і вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений є суспільно небезпечною особою, тому його виправлення вже не можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, суд у вироку не вирішує питання про розподіл процесуальних витрат за проведені під час досудового розслідування судові експертизи, оскільки вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17.07.2017 по справі № 604/284/17 судові витрати повністю стягненні на користь держави з ОСОБА_7 і в обвинувальному акті вказано про відсутність судових витрат по даному провадженню.

Із зазначених вище міркувань суд, при ухваленні вироку, не вирішує долю речових доказів, оскільки їх долю було вирішено вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17.07.2017 по справі № 604/284/17.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з 15.05.2024, тобто з моменту затримання (а. с. 158).

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період його утримання під вартою з 15.05.2024 до дня набрання даним вироком законної сили (строк попереднього ув`язнення) із розрахунку один день перебування під вартою (попереднього ув`язнення) за один день позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Підволочиський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити потерпілій поштою: рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а іншим сторонам - під розписку.

Суддя ОСОБА_1