Провадження №: 1-кс/752/5727/24
У Х В А Л А

24 липня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 0000045 від 18.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, клопотання слідчого СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

до слідчого судді надійшло вищевказане клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статей 1, 2 Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 134 Конституції України Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України.

Всупереч міжнародному правопорядку, з нехтуванням державного суверенітету та територіальної цілісності України починаючи з 20 лютого 2014 року на території півострова Крим почалося приховане військове вторгнення збройних сил російської федерації (далі - рф), нарощування присутності цих сил, з метою окупації території півострова та подальшої незаконної анексії.

У подальшому, з 20 лютого 2014 року по теперішній час, представники влади РФ, службові особи Збройних Сил рф, Федеральної служби безпеки рф, міністерств, відомств та інших державних органів цієї країни, діючи за попередньою змовою групою осіб, забезпечуючи військову окупацію території півострову Крим, продовжили вчиняти сплановані умисні дії, спрямовані на порушення суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості України, в тому числі шляхом забезпечення регулярного транспортного сполучення між РФ та півостровом Крим.

Враховуючи географічне розташування території півострова Крим, єдиними шляхами транспортного його з`єднання з рф (до травня 2018 року) було морське (паромне) та авіаційне сполучення.

Разом з тим морське (паромне) сполучення не здатне було забезпечити переміщення осіб у великій кількості на територію півострову, а за несприятливих погодних умов таке сполучення зупинялось взагалі.

Відтак авіаційні перевезення протягом 2014 року - травня 2018 року були фактично єдиним масштабним, швидким та доступним способом переміщення осіб, а також вантажу з території рф до півострова та у зворотному напрямку.

У статті 9 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (далі - Чиказька конвенція), яку як і Україна, рф визнала та приєдналася до її положень 15.10.1970, закріплено право кожної Договірної держави з міркувань військової необхідності або суспільної безпеки заборонити на однаковій основі польоти повітряних суден інших держав над певними зонами своєї території.

Україна користуючись цим правом заборонила польоти у повітряному просторі над тимчасово окупованою територією півострова Крим.

Крім того стаття 2 Повітряного кодексу України закріплює, що Україні належить повний і виключний суверенітет над її повітряним простором, що є частиною її території.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) встановлено, що до тимчасово окупованої території серед іншого належить повітряний простір над сухопутною територією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішніми водами України цих територій, внутрішніми морськими водами і територіальним морем України навколо Кримського півострова, територією виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України.

Статтею 6 Чиказької конвенції встановлено, що жодні регулярні міжнародні повітряні сполучення не можуть здійснюватися над територією або на територію Договірної держави, окрім як за спеціальним дозволом або з іншої санкції цієї держави і згідно з умовами такого дозволу або санкції.

У Додатку 6 «Експлуатація повітряного судна» Чиказької конвенції (частина 1, п. п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3) містяться вимоги щодо зобов`язання експлуатантів дотримуватися законів, правил і процедур держав, в межах яких виконуються польоти та їх відповідальність за керівництво польотами.

Відповідні дозвільні процедури імплементовані в українське законодавство на національному рівні.

Так, згідно з положеннями статей 29-30 Повітряного кодексу України використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Вибуття повітряного судна чи літального апарата з території України (прибуття на територію України) дозволяється через міжнародні аеропорти, в яких розташовані органи доходів і зборів та органи охорони державного кордону України.

Вибуття повітряного судна чи літального апарата з території України (прибуття на територію України) через інші аеропорти та поза місцем розташування органів доходів і зборів та органів охорони державного кордону України допускається у виняткових випадках з дозволу Кабінету Міністрів України або в разі вимушеної посадки повітряного судна (літального апарата).

Використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Згідно з п. 30 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 954 від 06 грудня 2017 року (до цього діяла постанова від 29 березня 2002 року № 401) заборона на використання повітряного простору України встановлюється, в тому числі, у разі виникнення загрози національній безпеці, суверенітету над повітряним простором України, територіальної цілісності України або під час збройного конфлікту, проведення спеціальних операцій, пов`язаних із протидією протиправній діяльності на державному кордоні, збереженням територіальної цілісності України та конституційного ладу, а також на нерегулярні рейси (польоти) між пунктами відправлення, розташованими на території України, та пунктами призначення, розташованими на території держави-агресора, та у зворотному напрямку (за винятком рейсів (польотів), необхідних для забезпечення діяльності місій міжнародних організацій - Організації Об`єднаних Націй, Організації з безпеки і співробітництва в Європі, Червоного Хреста).

В умовах міжнародного збройного конфлікту, реалізуючи надані законодавством повноваження, уповноважені органи в сфері цивільної авіації шляхом видання повідомлень для пілотів (далі - NОТАМ) починаючи з 28 березня 2014 року заборонили польоти у повітряному просторі України над територією півострова Крим від його земної поверхні до необмеженої верхньої межі. З цією метою було видано кілька NОТАМ, а саме: НОМЕР_1 (заборонена зона на період з 28 березня до 28 червня 2014 року), А 1391/14 та А 1946/14 (з 27 червня до 30 грудня 2014 року), А 2461/14 (з 22 грудня 2014 року заборонену зону встановлено на постійній основі). Також відповідно до NОТАМ Ц0462/14, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з 19 березня 2014 року було закрито міжнародний аеропорт «Сімферополь» для прийняття / відправлення повітряних суден.

Крім того, наказом Державної авіаційної служби України від 15 грудня 2014 року № 780 над територією півострова Крим заборонено польоти та введено заборонену зону UK-P35 з 05 березня 2015 року.

На міжнародному рівні для користувачів повітряного простору було опубліковано інформацію щодо правил виконання польотів у Сімферопольському районі польотної інформації шляхом видання аеронавігаційного циркуляру.

Зокрема, Міжнародна організація цивільної авіації (далі - ІКАО) листом від 02 квітня 2014 року № EUR/NAT 14-0243.ТЕС (FOL/CUP) інформувала користувачів повітряного простору щодо особливостей планування та виконання польотів у Сімферопольському районі польотної інформації (далі - РПІ). Європейським агентством з безпеки польотів (EASA) опубліковано ряд Інформаційних бюлетенів з безпеки польотів (далі - SIB): SIB № 2014-10 від 03 квітня 2014 року; SIB № 2015-16 від 18 вересня 2015 року; SIB № 2015-16R1 від 16 жовтня 2015 року, SIB № 2015-16R2 від 17 лютого 2016 року та SIB № 2015-16R3 від 31 серпня 2020 року з відповідними рекомендаціями для користувачів повітряного простору щодо використання повітряного простору Сімферопольського РПІ.

Так, враховуючи небезпечну ситуацію створену у повітряному просторі над територією півострова Крим, за яке відповідальна Україна, та через дії органів російської влади, користувачам повітряного простору було рекомендовано уникати повітряного простору Сімферопольського РПІ за допомогою альтернативних маршрутів. Більше того національні авіаційні органи повинні забезпечити, щоб усі повітряні судна операторів знали цю інформацію.

Разом із тим поняття державного кордону визначено у ст. 1 Закону України «Про державний кордон України» під чим розуміється лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до статті 9 цього Закону перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах повітряного сполучення через державний кордон в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Повітряні судна перетинають державний кордон України у спеціально виділених повітряних коридорах відповідно до вказаного закону, інших актів законодавства, а також правил, що видаються уповноваженими на те державними органами України і публікуються в установленому порядку.

Порушниками порядку перетинання державного кордону України у повітряному просторі (порушниками державного кордону України) є повітряні судна та інші літальні апарати, що перетнули державний кордон України без відповідного дозволу компетентних органів України або вчинили інші порушення правил перельоту через державний кордон України.

Згідно з положеннями статті 10 цього ж Закону виліт іноземних повітряних суден з території України, а також їх посадка після вльоту на територію України провадяться в аеропортах (на аеродромах), відкритих для міжнародних польотів, де є контрольно-пропускні пункти органів Державної прикордонної служби України і митні органи. Інший порядок вильоту і посадки повітряних суден допускається тільки з дозволу компетентних органів України.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1207-VII громадяни України, іноземці та особи без громадянства мають здійснювати в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї лише через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

На виконання вимог Закону № 1207-VII та у зв`язку з неможливістю провадження подальшої діяльності у пунктах пропуску через державний кордон, що перешкоджало здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 424-р. «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон України та пунктів контролю» закрито усі вказані пункти повітряного сполучення на території півострова Крим, а саме: для польотів аеропорти «Сімферополь» (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), «Джанкой» (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), «Керч» (ідентифікаційний номер 011500), «Севастополь» (ідентифікаційний номер 011600), аеродроми «Саки» (ідентифікаційний номер 011200), «Кача» (ідентифікаційний номер 011300), «Гвардійське» (ідентифікаційний номер 011400).

Таким чином, перелічені вище нормативно-правові акти, а також ситуація, яка склалася на території Кримського півострову, з 28 березня 2014 року виключали можливість використання повітряного простору України без дозволу уповноважених на те органів, а починаючи з 30 квітня 2014 року виключали можливість функціонування міжнародного аеропорту «Сімферополь» за призначенням, тобто для прийому або відправлення міжнародних чи внутрішніх авіарейсів.

На виконання вказаних нормативно-правових актів, 24 червня 2014 року Державною авіаційною службою видано розпорядження суб`єктам, що надають агентські послуги з продажу повітряних перевезень, щодо заборони здійснення продажу авіаквитків на рейси іноземних авіакомпаній з/до АР Крим № 1.18-7002.

Всупереч вказаних вимог міжнародного права та українського законодавства, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займаючи посаду генерального директора АТ «Іжавіа», в період з 15 травня 2018 року по теперішній час, будучи службовою особою, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку зазначеною авіакомпанією, використовуючи своє службове становище, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а саме з території рф на територію тимчасово окупованого півострова Крим та у зворотному напрямку, а також керував такими діями.

Так, відповідно до статутних документів АТ «Іжавіа», генеральний директор ОСОБА_6 уповноважений здійснювати наступні функції: забезпечувати виконання рішень загального зібрання акціонерів та ради директорів; розпоряджатися майном АТ «Іжавіа» в межах компетенції, встановленої статутом і законодавством російської федерації; визначати організаційну структуру АТ «Іжавіа»; затверджувати правила, процедури і інші внутрішні документи АТ «Іжавіа», за винятком документів, які затверджуються загальним зібранням акціонерів, радою директорів; затверджувати штатний розпис АТ «Іжавіа», філій та представництв; затверджувати кошторис, положення про матеріальне забезпечення співробітників; приймає на роботу та звільняє з роботи працівників, в тому числі призначає і звільняє своїх заступників, головного бухгалтера, керівників підрозділів, філій та представництв; в порядку, встановленому законодавством, статутом, загальним зібранням акціонерів і ради директорів заохочує працівників АТ «Іжавіа», а також накладає на них стягнення; відкриває в банках розрахунковий, валютний та інші рахунки АТ «Іжавіа», укладає договори і здійснює інші договори; організовує бухгалтерський облік та звітність; заключає колективний договір; затверджує договірні ціни на продукцію та послуги; забезпечує підготовку та проведення загальних зборів акціонерів; вирішує інші питання поточної діяльності АТ «Іжавіа» в межах своїх повноважень, встановленими законодавством Російської Федерації, статутом, іншими внутрішніми документами АТ «Іжавіа».

Поряд з тим, генеральний директор ОСОБА_6 був уповноважений здійснювати поточне керівництво діяльністю товариства у відповідності з основними цілями діяльності товариства, а саме отримання прибутку від здійснення діяльності по авіаційним перевезенням пасажирів, багажу, вантажів, пошти по міжнародним та внутрішнім авіалініям.

Для досягнення вказаних цілей при здійсненні поточного керівництва авіакомпанією ОСОБА_6 як генеральний директор, був наділений повноваженнями, які у повній мірі дозволяли йому визначати політику діяльності авіакомпанії, впроваджувати необхідні заходи задля реалізації управлінських рішень та контролювати їх стан виконання, серед таких повноважень, зокрема: призначати собі заступників, розмежовувати обов`язки між ними, визначати їх повноваження; розпоряджатися майном товариства для забезпечення його поточної діяльності; видавати доручення, видавати накази і вказівки, обов`язкові для виконання працівниками АТ «Іжавіа»; здійснювати керівництво роботою структурних підрозділів авіакомпанії, забезпечувати їх взаємодію, виносити питання на розгляд правління товариства, найбільш важливі з них оформлювати наказами або вказівками генерального директора тощо.

Разом з тим у безпосередньому підпорядкуванні генерального директора АТ «Іжавіа» ОСОБА_6 перебував льотний директор АТ «Іжавіа» та інші працівники авіакомпанії з числа керівників, які забезпечували організацію та виконання польотів, а також належний рівень їх безпеки.

Таким чином, генеральний директор АТ «Іжавіа» ОСОБА_6 , будучи службовою особою вказаної авіакомпанії, мав вирішальні адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі повноваження щодо визначення напрямку поточної діяльності авіакомпанії задля отримання прибутку від комерційних авіаперевезень, мав можливість здійснювати вплив на процес прийняття необхідних для цього рішень та контролювати їх виконання, як одноособово так і за участю виконавчого колегіального органу - правління.

У не встановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 15 травня 2018 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на організацію незаконних регулярних пасажирських авіаперевезень, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон України, до / із закритого міжнародного аеропорту «Сімферополь» на повітряних суднах авіакомпанії АТ «Іжавіа» з метою отримання прибутку авіакомпанією.

Розуміючи багатогранність та складність процедури здійснення авіаційних перевезень, необхідність при цьому дотримання погоджувальних процедур з органами контролю та обслуговування повітряного руху, забезпечення безпеки польотів, необхідність задіяння до цих процесів пілотів, штурманів, диспетчерів, планувальників, технічних інженерів та інших безпосередніх виконавців, без задіяння яких неможливе виконання польотів, для реалізації злочинної схеми з переправлення осіб через державний кордон України на повітряних суднах АТ «Іжавіа», ОСОБА_6 у не встановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 15 травня 2018 року, при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах залучив до реалізації свого злочинного плану льотного директора АТ «Іжавіа» та інших не встановлених під час здійснення досудового розслідування осіб, які повинні були, використовуючи своє службове становище, керувати в межах компетенції діями залучених до вчинення злочину підлеглих співучасників із числа працівників авіакомпанії, контролювати виконання ними покладених обов`язків та доповідати про це ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_6 у не встановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 15 травня 2018 року, організував забезпечення не встановленими досудовим розслідуванням підпорядкованими працівниками планування в операційній діяльності АТ «Іжавіа» виконання рейсів «Іжевськ-Сімферополь-Іжевськ», «Самара-Сімферополь-Самара», «Челябінськ-Сімферополь-Челябінськ», «Єкатеринбург-Сімферополь-Єкатеринбург», «Новосибірськ-Сімферополь-Новосибірськ», «Нижнєвартовськ-Сімферополь-Нижнєвартовськ» на регулярній основі.

З цією метою ОСОБА_6 у не встановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 15 травня 2018 року, організував із залученням не встановлених досудовим розслідуванням підпорядкованих працівників вжиття заходів щодо планування повітряних перевезень за вказаними напрямами на регулярній основі, для чого серед іншого останні підтримували зв`язок з органами державного управління РФ, у тому числі Федеральним агентством повітряного транспорту (Росавіацією), забезпечували погодження та затвердження добового плану польоту повітряних суден АТ «Іжавіа» та здійснили інші необхідні дії в межах компетенції задля планування та підготовки виконання незаконних авіаперевезень до / з території тимчасово окупованого Криму.

Продаж авіаквитків здійснювався на сайті АТ «Іжавіа» ІНФОРМАЦІЯ_5 , у власних офісах продажу та через агентів авіакомпанії.

Поряд з тим, у вищезазначений період (не пізніше 15 травня 2018 року та по теперішній час) ОСОБА_6 , з метою переправлення осіб через державний кордон України в порушення норм міжнародного та українського законодавства використовував не менше 7 літаків АТ «Іжавіа», 2 Boeing 737-800, 6 Як-42Д, якими було здійснено не менш ніж 150 рейсів з/до закритого Україною аэропорту «Сімферополь» (ідентифікаційний номер 010100), що знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, вчинених щодо кількох осіб, службовою особою з використанням службового становища, з корисливих мотивів.

За наявності достатніх доказів, зібраних під час досудового стосовно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, рф, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

08.05.2023 складено повідомлення про підозру та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинене щодо кількох осіб, службовою особою з використанням службового становища, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 27.04.2023 року де встановлено, що ОСОБА_6 в своїй соціальній мережі «Вконтекте» описує що працює генеральним директором авіакомпанії «Іжавіа»; протоколом огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 27.04.2023 року в якому ОСОБА_6 розмістив пост з картою рф, який підписав «обновленная карта росийской федерации» з відображенням Запорізької, Херсонської, Донецької, Луганської областей та АР Крим в складі російської федерації;протоколом огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 18.05.2023 року де зафіксовано що «Іжавіа» здійснювала рейси з тимчасво окупованої території АР Крим до рф та у зворотному напрямку; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

18.05.2024 постановою слідчого 2-го відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастполі капітана поліції ОСОБА_4 за погодженням начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 зупинено досудове розслідування та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000045 від 18.05.2023.

З метою проведення оперативно-розшукових заходів спрямованих на розшук підозрюваного ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі заведено ОРС категорії «Розшук» № 6835/2024 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до даних бази «АРКАН» відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України підозрюваним ОСОБА_6 не виявлено.

Згідно наявних відомостей підозрюваний ОСОБА_6 на даний час перебуває на території російської федерації, м. Нижній Новгород.

Повідомлення про виклик ОСОБА_6 на 10:00 год. 15.05.2023, на 10:00 год. 16.05.2023 та на 10:00 год. 17.05.2023 для вручення повідомлення про підозру, а також проведення інших слідчих дій розміщено на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Аналогічне повідомлення про виклик ОСОБА_6 на на 10:00 год. 15.05.2023, на 10:00 год. 16.05.2023 та на 10:00 год. 17.05.2023 для вручення повідомлення про підозру, а також проведення інших слідчих дій опубліковано у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» від 11.05.2023 за № 94 (7492).

Зазначене дає законні підстави вважати те, що розшукуваний ОСОБА_6 по даний час перебуває на території російської федерації.

Відповідно до листа-роз`яснення Акціонерного товариства «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АДРЕСА_2 та повертаються у зворотному напрямку.

Відповідно до листа МЗС України від 13.10.2022 № 72/11-612/1-81401 «Щодо припинення дії міжнародного договору» - Протокол про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією припинив свою дію 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з статтею 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів у сфері недоторканності державних кордонів.

Під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.Так, незважаючи на те, що відповідні виклики ОСОБА_6 розміщувалися на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та опубліковувалися у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» від 11.05.2023 за № 94 (7492), останній, не направляв до органу досудового розслідування та органу прокуратури будь-якого офіційного підтвердження, щодо поважності, не прибуття. 2. Продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, очолюване підозрюваним ОСОБА_6 АТ «Іжавіа» не ліквідовано, по даний час продовжує здійснювати профільну діяльність зі здійснення авіаперевезень на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим за відсутності відповідного дозволу компетентних органів держави Україна. У зв`язку з чим, кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 продовжує вчинятися.

За таких обставин, жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ухвали Вищого антикорупційного суду від 28 липня 2020 року(справа № 991/5453/20, провадження № 1-кс/991/5611/20, зазначеним Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова, відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в подальшому в суді, а також запобіганням ризикам визначеним ст. 177 КПК України, які не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний продовжить переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних за аналогічні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, те, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Так, ОСОБА_6 в рамках зазначеного кримінального провадження підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, які встановлено органом досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміновані діяння, та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам, відтак клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 372, 376 КПК України, -

постановив:

клопотання - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1