УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000625 від 17.05.2024,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000625 від 17.05.2024.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає про те, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000625 від 17.05.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17.05.2024 о 15 год. 20 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

18.05.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.07.2024 включно.

26.06.2024 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17.08.2024.

09.07.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17.08.2024 включно.

08.08.2024 за дорученням прокурора Київської міської прокуратури підозрюваному, його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтовується доказами, які зібрані у кримінальному провадженні, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 17.05.2024 та схемою до нього відповідно до якого зафіксована дорожня обстановка в місці події, слідова інформація, кінцеве розташування транспортних засобів, та їх механічні ушкодження отримані в результаті контактування; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами перегляду відеозаписів; висновком експерта №СЕ-19/111-24/30986-ІТ; висновком судово-медичної експертизи №021-1109-2024 дослідження причин смерті ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи №042-1044-2024 щодо дослідження отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В обґрунтування свого клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено, що ОСОБА_5 інкримінуються діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено виключно позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, ризики, які враховувались судом раніше, не змінились та не зменшились, а застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти існуючим ризикам щодо можливості переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав зазначених у ньому, вважала, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, а підозра пред`явлена ОСОБА_12 є обґрунтованою та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами, відтак просила задовольнити клопотання та продовжити підозрюваному ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання, зазначивши, що підозрюваний щиро розкаюється у скоєному, відшкодував завдану шкоду у повному обсязі всім потерпілим. Крім того, зазначила, що підозрюваний позитивно характеризується, має постійне місце проживання, має на утриманні матір похилого віку, потребує медичної допомоги, а відтак просила застосувати відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_12 підтримав доводи захисника та також просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000625 від 17.05.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17.05.2024 о 15 год. 20 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

18.05.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.07.2024 включно.

26.06.2024 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17.08.2024.

09.07.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17.08.2024 включно.

08.08.2024 за дорученням прокурора Київської міської прокуратури підозрюваному, його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Таким чином, враховуючи поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваної, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано ризики переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконного впливу на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, інкриміноване ОСОБА_5 діяння відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останнього від органів досудового розслідування, суду.

Також на переконання слідчого судді про наявність існування вказаного ризику свідчить і те, що інкримінований ОСОБА_5 злочин призвів до тяжких наслідків у вигляді загибелі малолітньої дитини.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що підозрюваний у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не працевлаштований, не одружений, що вказує на відсутність стримуючих факторів щодо ненастання даного ризику та відсутність міцних соціальних зв`язків.

Надаючи оцінку можливості впливу на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та підозрюваних та дослідження їх судом.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеними наявність раніше заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

В той же час, як у клопотанні слідчим, так і прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків такого ступеню, який би давав підстави слідчому судді продовжити застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішень, зокрема, «Харченко проти України» від 10.02.2011, «Фельдман проти України» від 08.04.2010 неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

У рішенні від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини щодо застосування п. 3 ст. 5 Конвенції вказав, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того, ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у п. 3 ст. 5 Конвенції (п. 66 рішення від 09.01.2003 у справі «Шишков проти Болгарії», п. 40 рішення від 10.06.2008 у справі «Тейс проти Румунії»).

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя повинен з?ясувати наявність достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, наявність обставин, які б обґрунтовували застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Вирішуючи питання про продовження підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , а також обставини у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 .

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не одружений, раніше не судимий, щиро кається у вчиненому правопорушенні, відшкодував у повному обсязі завдану потерпілим шкоду.

Зазначені факти на переконання слідчого судді у разі продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можуть негативно вплинути на його фізичний та майновий стан та стан членів його родини.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2020 у справі «Хайредінов проти України» зазначив, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не розглянули можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим та прокурором обґрунтування клопотання.

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу підозрюваного, а саме, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця проживання, відшкодування в повному обсязі завданої шкоди, необхідність у медичній допомозі, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доюи, який, з урахуванням усіх обставин справи, на думку слідчого судді, буде достатнім запобіжним заходом, здатним забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. З тих же підстав слідчий суддя також вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, крім домашнього арешту, у тому числі і особистого зобов`язання, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. ч 1 та 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У справі «Манчіні проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст.5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому слід зробити висновок про те, що цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_13 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового розслідування доведено причетність ОСОБА_5 до події інкримінованого правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за доцільне на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на 30 діб, тобто до 07.09.2024 включно, з покладенням визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, з метою уникнення можливості вчинення дій, визначених ст. 177 КПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, крім часу необхідного для лікування, у межах строку досудового розслідування, тобто до 07.09.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити негайно з під варти.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1