Провадження № 1-кп/761/1669/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000688 від 06.09.2022, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородки Ізяславського району Хмельницької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України, державою-агресором,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Малої Мачулки Теплицького району Вінницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України, державою-агресором,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №270-VI (270-17) від 15.04.2008),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Умані Черкаської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України, державою-агресором,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161 КК України (в редакції Закону України №1707-VI (1707-17) від 05.11.2009), ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №270-VI (270-17) від 15.04.2008),

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника власника майна ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000688 від 06.09.2022, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №270-VI (270-17) від 15.04.2008), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161 КК України (в редакції Закону України №1707-VI (1707-17) від 05.11.2009), ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №270-VI (270-17) від 15.04.2008).

В рамках даного провадження надійшли клопотання представника власника майна ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року у справі №761/54149/16-к, на вилучене 02.11.2016 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , майно.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що з дня прийняття слідчим суддею рішення про арешт вилученого 02.11.2016 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , майна пройшло майже 8 років, досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000688 від 06.09.2022 звершено, а обвинувальний акт скеровано для розгляду по суті до Шевченківського районного суду м. Києва.

Так, вилучене майно є особистою власністю ОСОБА_12 , яка не має жодного відношення до даного кримінального провадження. Крім того, ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку слідчим суддею не було надано дозволу слідчим на вилучення мобільного телефону, ноутбуків та оптичних дисків. Однак, враховуючи тривалий час утримання органом досудового розслідування вилученого майна, в останнього було достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій, експертиз, вилучення з них важливої для провадження інформації.

У той же час, адвокат звертає увагу, що на таких пристроях міститься великий об`єм особистої інформації ОСОБА_12 , які жодним чином не стосуються обставин, що встановлюються в рамках даного кримінального провадження та підлягають доказуванню. Більше того, за результатами проведених експертиз вилученої техніки та програмних продуктів встановлено, що вони не містять інформації, що має значення для провадження. Таким чином, потреба у подальшому утриманні такого майна відсутня, а втручання у мирне право власності ОСОБА_12 є невиправданим.

Одночасно адвокат звернулася і з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року у справі №761/44876/16-к, на садового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 193,7 м2 (земельна ділянка місця розташування з кадастровим номером :01:012:0051 з цільовим призначенням: ведення садівництва).

Дане клопотання обґрунтовується тим, що вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_12 , а відтак, з урахуванням принципу індивідуалізації кримінальної відповідальності навіть у разі висновку суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення таке майно не може бути конфісковане з метою відшкодування шкоди потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Також адвокат у своєму клопотанні звертає увагу на помилковість тверджень щодо виникнення права спільної сумісної власності, оскільки таке майно не ділилося між подружжям. Саме клопотання про арешт майна розглядалося за відсутності власниці майна.

Так, остання набула у власність земельну ділянку згідно з договором купівлі-продажу від 23.11.2011 року. Грошових коштів на придбання ОСОБА_2 не виділяв.

У червні 2014 року розпочато будівництво об`єкта, який було закінчено у ІІІ кварталі 2014 року. Відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації вартість будинку склала 200 000 грн. 00 коп. Разом з тим, як встановлено в рамках даного провадження ОСОБА_2 зник 05.03.2014 року. Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_2 не перебував на території України, останній фактично не мав змоги брати участь у такому будівництві. Враховуючи наведене, адвокат просила скасувати накладений арешт, а майно повернути законному власнику.

Представник власника майна ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_13 у судовому засіданні подані клопотання підтримала та просила задовольнити із зазначених у них підстав. Також вказала, що ОСОБА_12 за власний рахунок придбала земельну ділянку та побудувала будинок. При цьому, зазначені у клопотанні об`єкти не мають жодного відношення до даного кримінального провадження та не мають доказового значення, а відтак, накладений на них підлягає скасуванню.

Прокурор ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_12 було відомо про накладення арешту ще на стадії досудового розслідування і вона вживала активні заходи для скасування такого арешту. Однак такий арешт не підлягає скасуванню до винесення судом остаточного рішення у справі, враховуючи, що арешт накладений на спільне сумісне майно, яке відповідно до норм чинного законодавства є неподільним. Крім того, таке майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому, вирішення питання щодо скасування арешту на таке майно наразі є недоцільним та передчасним.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 категорично заперечували щодо задоволення клопотань про скасування арешту майна.

Захисник ОСОБА_7 у вирішенні питання щодо даних клопотань поклався на розсуд суду.

Захисниця ОСОБА_8 вказала, що не заперечує щодо скасування арешту на зазначене у клопотанні майно, однак таке питання повинно бути вирішено саме в остаточному судовому рішенні, а відтак, наразі такі клопотання є передчасними.

Захисник ОСОБА_9 підтримав позицію захисниці ОСОБА_8 .

Суд, вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_13 , яка діє в інтересах ОСОБА_12 , а також наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження №0000688 від 06.09.2022, прийшов до такого висновку.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Із мотивувальних частин ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року у справі №757/44876/16-к вбачається, що з огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, враховуючи те, що майно придбано у власність дружиною підозрюваного у період зареєстрованого між ними шлюбу, до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арештів на зазначені у клопотаннях органу досудового розслідування майна.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Положення ч. 11 ст. 170 КПК України встановлюють, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У той же час відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Разом з тим, ст. 174 КПК України закріплює, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2016 та 13.09.2016 в рамках кримінального провадження №0000688 від 06.09.2022 з метою забезпечення цивільних позовів осіб, яким кримінально протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_2 завдана шкода, накладено арешт на речі, що належать дружині обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_12 .

Крім того, зі змісту ухвал вбачається, що слідчі судді виходили з того, що на час розгляду клопотань про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст. 170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

При цьому, клопотаннями адвоката ОСОБА_13 та доданими до них матеріалами не доведено, що у подальшому арешті такого майна відпала потреба, при цьому, з огляду на завершальну стадію даного кримінального провадження, відсутність остаточного рішення по справі, а також беручи до уваги мету, задля якої накладалися арешти, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань адвоката ОСОБА_13 про скасування арештів майна.

Більше того, сторонами провадження у судовому засіданні доведено, що подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, необхідний з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих, а вирішення питання щодо скасування арешту на зазначене у клопотаннях майно доцільно вирішувати під час ухвалення остаточного рішення по справі.

При цьому, варто зазначити, що відповідно до вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Отже, при розгляді клопотання про скасування арешту майна суд, зокрема, виходить із мотивів захисту інтересів потерпілої особи, а також враховує, що суд у цьому кримінальному провадженні ще не встановив усі фактичні обставини, а тому висновок про відсутність потреби у подальшому арешті майна з огляду на наведені доводи та неочевидність обставин, є передчасним.

Разом з тим, суд звертає увагу, що, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, доля речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Таким чином, суд, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_13 , подане в інтересах ОСОБА_12 , про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року у справі №761/54149/16-к, на вилучене 02.11.2016 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , майно, а також клопотання адвоката ОСОБА_13 , подане в інтересах ОСОБА_12 , про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року у справі №761/44876/16-к, на садового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 193,7 м2 (земельна ділянка місця розташування з кадастровим номером :01:012:0051 з цільовим призначенням: ведення садівництва).

Керуючись вимогами ст.ст. 100, 170-173, 174, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_13 , подане в інтересах ОСОБА_12 , про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року у справі №761/54149/16-к, на вилучене 02.11.2016 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , майно - залишити без задоволення.

Клопотання адвоката ОСОБА_13 , подане в інтересах ОСОБА_12 , про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року у справі №761/44876/16-к, на садового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 193,7 м2 (земельна ділянка місця розташування з кадастровим номером :01:012:0051 з цільовим призначенням: ведення садівництва) - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали оголосити 01 листопада 2024 року о 12 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1