ЄУН справи: 336/6250/24
Номер провадження: 1-кп/336/1070/2024
ВИРОК

іменем України

19 липня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000810 від 30 травня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Барвинівка Новоммиколаївського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_3 , при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав: предмет схожий на пістолет «Ekol Major», із маркуванням « НОМЕР_1 », який з метою подальшого незаконного зберігання взяв із собою. Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігаючи вищезазначений предмет при собі, переніс його до свого місця мешкання, а саме до приміщення будинку АДРЕСА_1 , де зберігав його у приміщенні коридору.

В подальшому 30.05.2024 приблизно о 07 годині 20 хвилин в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , співробітниками поліції, в присутності понятих, у приміщенні коридору, на поличці вішалки, було виявлено і вилучено предмет, а саме пістолет «Ekol Major», із маркуванням « НОМЕР_1 », який згідно з висновком, судової експертизи Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-24/10197-БЛ від 30.05.2024 являється короткоствольною вогнепальною зброєю - гладко ствольним пістолетом калібру 6,7 мм, виготовленого шляхом саморобної переробки стартового (шумового) пістолета, яка полягає у внесенні змін, а саме: на правій бічній стінці ствола герметично закритий (заглушений) фрагментом металу газовідвідний отвір, а також з каналу ствола видалений захисного елементу; пістолет придатний до проведення одиночних пострілів; який ОСОБА_3 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що кваліфікується як незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Потерпілі у кримінальному провадженні у формі дізнання відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

12 липня 2024 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000810 від 30 травня 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно з вказаною угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) року, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Також повідомлено обвинуваченого про стягнення з нього витрат на залучення експерта. Обвинувачений погодився їх оплатити.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Захисник не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, дана угода укладена в його присутності, є законною та не порушує права обвинуваченого.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та просить призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання та визначити іспитовий строк на розсуд суду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до абз. 6 п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року, якщо сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК України суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затвердженні визначені КПК (пункти 1-6 ч.7 ст. 474 КПК) відсутні.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст. 75 КК визначаються виключно судом.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 12 липня 2024 року про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 захисником ОСОБА_8 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення судової експертизи зброї Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-24/10197-БЛ від 30 травня 2024 року в сумі 3029,12 грн.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475, 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000810 від 30 травня 2024 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи зброї Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-24/10197-БЛ від 30 травня 2024 року в сумі 3029,12 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- пістолет турецького виробництва «Ekol Major» номер « НОМЕР_1 », який визнано речовим доказом (постанова слідчого від 30 травня 2024 року) та відповідно до квитанції № 56 зберігається в камері схову речових доказів відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: