Справа № 461/6290/24
Провадження № 1-кс/461/4723/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

підозрюваної ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000043 від 05.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000043 від 05.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий просить суд накласти арешт на транспортний засіб марки «Ford Fiesta», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання вмотивоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи із 24.02.2022, з метою працевлаштування поза межами України на період військової агресії російської федерації проти України, у ОСОБА_6 виник намір попри встановлені режимом воєнного стану та оголошеною загальною мобілізацією заборони та обмеження перетнути державний кордон та виїхати до Республіки Польща.

Відтак, з цією метою, 25.07.2024, близько 11.30 год., ОСОБА_6 під час телефонної розмови із ОСОБА_3 обговорив питання отримання допомоги у безперешкодному перетині державного кордону України та виїзду за кордон у власних цілях.

Тоді ж, після отримання вказаної інформації, у ОСОБА_7 виник корисливий злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України та сприяння останньому за грошову винагороду у його незаконному переправленні через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, за умови одержання прортиправної винагороди в сумі 12000 доларів США, для реалізації якого ОСОБА_7 у період з 25.07.2024 по 01.08.2024 підшукала та залучила невстановлених на цей час досудовим розслідуванням осіб, котрі наданням засобів та усуненням перешкод нададуть можливість ОСОБА_6 безперешкодного виїзду за межі України.

Відтак, в ході вказаної телефонної розмови, ОСОБА_3 цього ж дня запропонувала ОСОБА_6 зустрітись у м. Самборі на АЗС «Окко», неподалік кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_1 і детальніше обговорити це питання.

В подальшому, ОСОБА_3 25.07.2024 близько 13.20 год. Зустрілась із ОСОБА_6 на АЗС «Окко», неподалік кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_1 , та в ході даної зустрічі вказала останньому перелік документів, які необхідно підготувати та чим скоріше надати їй, а саме: копію українського паспорту для подальшого виготовлення документів та організації безперешкодного перетину ОСОБА_6 державного кордону, а також висунула вимогу щодо необхідності передачі їй та невстановленим на даний час слідством особам грошових коштів в сумі 12000 доларів США, з яких ОСОБА_6 повинен надати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6000 доларів США в якості завдатку за організацію незаконного переправлення через державний кордон та сприяння порадами, наданням засобів, виготовленням документів та усуненням перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України. Також ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_6 умови перетину державного кордону, а саме, що він буде перетинати державний кордон автобусом, та зазначила, що сам процес виїзду буде відбуватись через м. Одеса, і у цьому процесі задіяні інші люди, які будуть виготовляти необхідні документи та здійснювати переправлення останнього за кордон. Вказані документи та грошові кошти в сумі 6000 доларів США ОСОБА_3 зобов`язала ОСОБА_6 надати їй під час наступної зустрічі, для подальшого проведення оформлення особи ОСОБА_6 у відповідних документах та реєстрах, та, як результат - надання фіктивних документів, які надавали б останньому можливість перетнути державний кордон України на час дії воєнного стану, при цьому, остання надала усні гарантії виконання зазначених зобов`язань та повідомила що такі документи будуть виготовлені якнайшвидше, і як тільки документи будуть готові, то йому зателефонують та повідомлять про подальші дії.

01.08.2024, близько 16.25 год., ОСОБА_3 , діючи у порушення вимог ст. 68 Конституції України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на передньому сидінні водія в салоні автомобіля марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , на частині проїзної дороги між ТЦ «Ашан» та будівлею бізнес-центру за адресою: АДРЕСА_2 , одержала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ від 01.08.2024 становить 246037 грн., за організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, сприяння порадами (щодо місця та деталей перетину державного кордону), надання засобів (підроблених документів, що надають право на перетин державного кордону особі призовного віку під час дії воєнного стану) та усуненням невстановленими на даний час особами перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України.

Одразу ж після цього протиправна діяльність ОСОБА_3 була припинена через її затримання працівниками правоохоронних органів, а одержані нею від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, виявлені та вилучені у вказаному автомобілі».

Слідчий у клопотанні зазначає, що 01.08.2024 0 19:35 год. ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 02.08.2024 останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 обгрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в підозрюваної ОСОБА_3 , у приватній власності, перебуває транспортний засіб марки «Ford Fiesta», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 131, ст. 170 КПК України, слідчий просить накласти арешт на це майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. У клопотанні зазначив про розгляд справи у його відсутності.

Власник майна та його представник, адвокат ОСОБА_9 , в судовому засіданні не заперечили клопотання про накладення арешту на автомобіль в частині заборони розпоряджатися та відчужувати.

Заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

05.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.08.2024, близько 16.25 год., ОСОБА_3 , діючи у порушення вимог ст. 68 Конституції України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на передньому сидінні водія в салоні автомобіля марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , на частині проїзної дороги між ТЦ «Ашан» та будівлею бізнес-центру за адресою: АДРЕСА_2 , одержала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ від 01.08.2024 становить 246037 грн., за організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, сприяння порадами (щодо місця та деталей перетину державного кордону), надання засобів (підроблених документів, що надають право на перетин державного кордону особі призовного віку під час дії воєнного стану) та усуненням невстановленими на даний час особами перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України.

Одразу ж після цього протиправна діяльність ОСОБА_3 була припинена через її затримання працівниками правоохоронних органів, а одержані нею від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, виявлені та вилучені у вказаному автомобілі».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що 01.08.2024 0 19:35 год. ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 02.08.2024 останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_3 обгрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки «Ford Fiesta», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слідчим не надано суду доказів того, що незастосування заборони користуватися транспортним засобом марки «Ford Fiesta», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , може призвести до приховування, зникнення, втрати, знищення майна.

Враховуючи те, що ризик знищення та приховування вказаного майна не доведений, а накладення арешту в частині користування зазначеним транспортним засобом буде надмірним тягарем для особи, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на транспортний засіб марки марки «Ford Fiesta», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , суперечитиме загальним засадам кримінального провадження та застосування арешту на майно в частині заборони користування є недоцільним.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, воно ґрунтується на вимогах закону. Тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання вважає за необхідне накласти арешт на вищевказане майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Метою та підставами накладення арешту на нерухоме майно, яке належить підозрюваному є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особами кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання, погоджене прокурором, старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000043 від 05.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати та розпоряджатись, на транспортний засіб марки «Ford Fiesta», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У іншій частині клопотання - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1