Номер провадження:1-кс/521/2418/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2024 року м. Одеса
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2024 року до чч відділення поліції №3 ОРУП №1 надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо притягнення до відповідальності невстановленої особи чоловічої статі, який 24.07.2024 року приблизно о 15:25 годин під приводом купівлі-продажу павербанку через інтернет застосунок на сайті «OLX», зловживаючи довірою шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами в розмірі 380 гривень, які заявник перерахував на мобільний номер телефону НОМЕР_1 .
Було встановлено що в результаті вказаних шахрайських дій понесли матеріальні збитки громадяни, відомості про що були внесені відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В ході проведення слідчо-оперативних дій було встановлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який має в користуванні мобільний телефон чорного кольору марки «HUAWEI», ІМЕІ № НОМЕР_2 , ІМЕІ № НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ««Lifecell» НОМЕР_1 , який є предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення.
За даними фактами є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення вчинено однією і тією ж особою, а саме ОСОБА_6
01 серпня 2024 року протоколом огляду предмета, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності понятих добровільно надав мобільний телефон чорного кольору марки «HUAWEI», ІМЕІ № НОМЕР_2 , ІМЕІ № НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ««Lifecell»» НОМЕР_1 , які в подальшому вилучено слідчим та визнано речовим доказом.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існують підстави ризику, що майно, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «HUAWEI», ІМЕІ № НОМЕР_2 , ІМЕІ № НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ««Lifecell»» НОМЕР_1 , можуть бути зіпсовані, знищені, перетворені, втрачені особою, яка ними володіє, та вказані предмети мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого від 01.08.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.
Слідчий ОСОБА_3 надала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила здійснити розгляд клопотання за відсутності її та прокурора, просила задовольнити клопотання. Крім того, зазначила, що власника майна повідомлено про дату та час розгляду клопотання.
Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, відповідно до змісту якої, просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності, не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання слідчого про арешт майна із забороною користування, розпорядження та володіння, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке 01.08.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено протоколом огляду у ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «HUAWEI», ІМЕІ № НОМЕР_2 , ІМЕІ № НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ««Lifecell»» НОМЕР_1 .
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1