Житомирський апеляційний суд
Справа №275/1811/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/639/24
Категорія ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №275/1811/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 травня 2024 року відносно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України та

призначено покарання :

- за ч.1 ст.122 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.121 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до норм ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду, в ніч з 26.09.2023 року на 27.09.2023 року, у невстановлений слідством точний час, ОСОБА_9 перебував за адресою свого проживання, в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , з якою вони спільно проживають.

В цей час, день та місці, на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_10 в ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 .

Діючи згідно раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 , усвідомлюючи при цьому суспільно - небезпечний характер та наслідки своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді отримання потерпілою тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, діючи умисно, застосував насильство відносно ОСОБА_10 , а саме з прикладанням значної фізичної сили рукою зажатою в кулак, ногами наніс не менше одного удару (невстановлену кількість) по тілі потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження і була госпіталізована до КНП "Брусилівська лікарня".

В результаті умисних незаконних злочинних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки у вигляді синця в ділянці правої молочної залози, перелому тіла груднини, переломів 3,5-го ребер справа по лопатковій лінії, які мають ознаки середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в ніч з 18.10.2023 року на 19.10.2023 року, у невстановлений слідством точний час, перебував за адресою свого проживання, в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , з якою вони спільно проживають.

В цей час, день та місці, на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_10 в ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 . Діючи згідно раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження своїй матері ОСОБА_10 , усвідомлюючи при цьому суспільно - небезпечний характер та наслідки своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, діючи умисно, застосував насильство відносно ОСОБА_10 , що виразилося в нанесенні з прикладанням значної фізичної сили рукою, ногами не менше чотирьох ударів (невстановлену кількість) по тілі потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження і була госпіталізована до КНП "Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф. Гербачевського".

В результаті незаконних злочинних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження: закрита тупа травма живота у вигляді синця передньої поверхні черевної стінки, розриву селезінки, крововиливу в товщі лівої долі печінки, які мають ознаки тяжких тілесних ужоджень і не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; закрита травма грудної клітки у вигляді синця по боковій поверхні грудної клітки справа, перелому 7-8-го ребер справа по передній та середній підпахвинній лініях, забою правої легені,які відноситься до середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я і не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; закритої черепно-лицевої травми у вигляді синців на нижніх повіках обох очей, перелому кісток спинки носа, крововиливу під м`які покрови голови в правій скронево-тім`яній ділянці, крововиливів під оболонки та речовину головного мозку, забою головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

24 жовтня 2023 року о 02 годині 25 хвилин ОСОБА_10 , в результаті спричинених ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, померла в КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського".

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, а своїм рішенням закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. При цьому, зазначає, що свою вину у вчиненні вказаних правопорушень не визнає, оскільки будь-якого фізичного насильства до своєї матері ОСОБА_10 він не вчиняв. Звертає увагу, що навпаки, вони проживали удвох і він за нею доглядав, готовив їжу, допомагав її митися, ходити в туалет, оскільки в неї боліли ноги і було важко самостійно рухатися, вона постійно скаржилася на підвищений тиск, шум в голові. Коли вона самостійно рухалася, то неодноразово падала з висоти власного росту на плитку на подвір`ї, на сходах до хати, після падіння отримувала тілесні ушкодження. Звертає увагу, що останній раз вона впала в ніч на 19.10.2023, коли він посадив її на відро в туалет, вона потім хотіла піднятися і не втримавшись впала обличчям на табуретку, яка стояла навпроти неї біля столу. Вона вдарилася обличчям об табуретку і отримала вище вказані тілесні ушкодження, які спричинили настання її смерті. Зазначає, що саме він викликав тоді швидку допомогу і її забрали в лікарню, а не потерпілий ОСОБА_11 , як зазначено в оскаржуваному вироці. Наголошує, що свідки, які були допитані у залі судового засідання надали неправдиві свідчення, які не потрібно брати до уваги. Вважає, що суд першої інстанції вдавшись до невірної оцінки доказів, фактично ухвалив незаконний вирок, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання винуватості чи невинуватості в інкримінованому йому злочині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу свого підзахисного, заперечення прокурора щодо задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі статтею 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України, зроблено з додержанням вимог ст.23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування усіх обставин, що підтверджено доказами, які було оцінено відповідно до закону та в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_9 .

Так, із матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та дав показання про те, що проживав в с. Костовці разом з матір`ю ОСОБА_10 , за якою він доглядав, так як мати була слабка, вона часто падала, в результаті чого отримувала тілесні ушкодження. Він ніколи не бив матір. Тілесні ушкодження, які виявили у матері в лікарні, виникли через те, що вона падала та билась об стіну, підлогу, табуретку. Він раніше притягувався до відповідальності за сварки з матір`ю. Пояснив, що на ніч будинок він завжди зачиняв. Вночі до них ніхто не приходив. 18.10.2023 року мати лежала, так як була слабка, він ще пропонував їй поїсти, а на ранок побачив, що вона лежить без свідомості. Потім прийшли родичі та сусіди, та викликали швидку допомогу. Матір забрали в лікарню, де вона і померла. Винним в її смерті себе не визнає.

В свою чергу, в апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_9 наводить тотожну версію, фактично яка полягає у тому, що його матір - ОСОБА_10 неодноразово падала з висоти власного росту на плитку на подвір`ї, на сходах до хати, після падіння отримувала тілесні ушкодження, і в ніч з 18.10.2023 на 19.10.202,3 коли він посадив її на відро в туалет, вона потім хотіла піднятися і не втримавшись впала обличчям на табуретку, яка стояла навпроти неї біля столу. Вона вдарилася обличчям об табуретку і отримала вище вказані тілесні ушкодження які спричинили настання її смерті.

Апеляційний суд зазначає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 є його правом та способом захисту, при цьому апеляційний суд критично оцінює показання останнього, визнає їх нещирими та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги такі показання обвинуваченого, виходячи з того, що вони не узгоджуються, суперечать та спростовуються сукупністю наявних доказів у даному кримінальному провадженні, які належним чином досліджені та оцінені судом.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_7 повідомив суд про те, що ОСОБА_10 була його рідною тіткою. З 2013 він постійно проживає в с.Костовці. ОСОБА_10 проживала в будинку АДРЕСА_1 разом із своїм сином - обвинуваченим ОСОБА_9 . ОСОБА_9 ніде не працював, зловживав спиртними напоями. ОСОБА_10 дуже часто приходила до нього додому та скаржилась на сина, розповідала, що ОСОБА_9 її бив, наносив удари ногами та руками, тягав за волосся по підлозі. На тілі тітки завжди він бачив синці. Вона боялася свого сина і не знала, де від нього сховатися, вона часто ночувала у нього та сусідів. Обвинувачений так її залякав, що коли викликали поліцію, то вона при ньому боялася сказати поліцейським, що він її побив, тому що потім він бив її ще сильніше. ОСОБА_9 раніше притягували до адміністративної та кримінальної відповідальності за те, що він знущався з ОСОБА_10 . ОСОБА_10 неодноразово лікувалась від отриманих побоїв в Брусилівській лікарні. Вони боялись за її життя і думали помістити ОСОБА_10 до будинку престарілих, але не встигли. У вересні 2023 ОСОБА_9 побив ОСОБА_10 і вона перебувала на лікуванні в Брусилівській лікарні. 19 жовтня 2023 року вранці зателефонувала сусідка і сказала, що ОСОБА_10 не виходить з хати, а ввечері вона чула крик і нецензурну лайку. Коли він з дружиною зайшли до будинку, то побачили, що ОСОБА_10 лежала без свідомості і була побита, одяг на ній був порваний. Вони викликали швидку допомогу, яка через 10-15 хвилин приїхала. Коли фельдшер побачив, в якому стані перебувала ОСОБА_10 , то він викликав поліцію. ОСОБА_10 доставили до Брусилівської лікарні, але до свідомості вона не приходила, її стан був дуже важкий, її перевезли до Житомирської обласної лікарні, де зробили операцію, 24.10.2023 вона померла, не приходячи до свідомості. Все село знало, що ОСОБА_9 б`є та знущається з матері.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала показання, що ОСОБА_10 , яка є рідною тіткою її чоловіка, неодноразово у них ночувала, так як боялася свого сина ОСОБА_9 , який бив її та знущався з неї. На її тілі вона постійно бачила синці. ОСОБА_10 ночувала не тільки у них, а і в інших сусідів. ОСОБА_9 ніде не працював, зловживав алкоголем, забирав у матері пенсію. У вересні 2023 року зранку до них прийшла ОСОБА_10 , яка була побита та роздягнута. Вона жалілась, що у неї все болить, казала, що син її побив. Вона з чоловіком її помили та одягли, викликали швидку допомогу і відвезли до лікарні. В жовтні 2023 року ОСОБА_13 отримала пенсію і ОСОБА_14 її знову почав бити. Вона розказувала, що ОСОБА_14 її постійно ОСОБА_15 , але писати на нього заяви не хотіла. 19 жовтня їм зателефонувала сусідка тітки, яка сказала, що тітка дома лежить без свідомості. Вона з чоловіком приїхали до будинку тітки, де був ОСОБА_9 та без свідомості лежала тітка, що була побита. Вони викликали швидку допомогу. ОСОБА_10 забрали до лікарні, потім перевезли до Житомирської обласної лікарні, де 24 жовтня тітка померла, не приходячи до свідомості. ОСОБА_9 казав, що мати впала та побилась. В селі всі знали, що обвинувачений б`є матір та знущається з неї.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила що вона проживає по АДРЕСА_2 , вона не пам`ятає точної дати, вони збирали гуманітарку, і коли ОСОБА_9 виніс моркву, то вийшла і його мати- ОСОБА_10 , яка була в одній сукні, вона була вся в синцях. Вона неодноразово бачила на тілі ОСОБА_10 синці. Вона знала цю сім`ю на протязі двох років. В селі всі знали, що ОСОБА_9 б`є свою матір та неодноразово викликали поліцію. ОСОБА_10 неодноразово забирала швидка допомога. ОСОБА_9 ніде не працював, жив за рахунок пенсії матері та того, що вирощували на городі. Часто бачила його в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 вказала, що вона працює в Брусилівській лікарні молодшою медсестрею. ОСОБА_10 вона знає, так як вона часто лежала з побоями в лікарні. ОСОБА_10 нікому нічого не розповідала, але всі знали, що бив її син. На пропозицію написати заяву в поліцію, вона казала, що не може заявляти на свою дитину. Вона не бачила, щоб ОСОБА_9 відвідував матір в лікарні, а бачила лише жінку, яка її провідувала.

З показань свідка ОСОБА_18 слідує, що рідко приїздить в с.Костовці та рідко спілкується з жителями села. На протязі останнього року ОСОБА_10 заходила до неї дуже рідко. Останній раз, коли вона приходила, то вона бачила в неї на лиці синці. Їй вона на сина не скаржилася. Їй відомо, що ОСОБА_10 проживала разом з сином ОСОБА_9 , який ніде не працював.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що він працює фельдшером в КНП «Брусилівська лікарня». В жовтні 2023 року надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_1 . Він вперше виїздив за цією адресою. Коли він зайшов в хату, то побачив, що лежала літня жінка без свідомості. На тілі у неї були синці та гематоми, деякі були свіжі, а деякі декілька денної давності. Особливо була побита грудна клітка та голова. Син був присутній. Він надав першу допомогу ОСОБА_10 та забрали її до лікарні. Колеги по роботі, які раніше виїздили за цією адресою, казали, що її постійно б`є син.

Із показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що він працює лікарем в КНП «Брусилівська лікарня». Двічі він лікував ОСОБА_10 , в якої були тілесні пошкодження голови, грудної клітки та кінцівок. Характер пошкоджень вказував на то, що її побили. Коли він розпитував потерпілу ОСОБА_10 про те, що трапилося, то вона в основному відмовчувалась. В лікарню приїздили працівники поліції, які її допитували, яким вона розказала, що її побив син. Коли ОСОБА_10 втретє привезли до лікарні, то вона була без свідомості і її перевезли до Житомирської обласної лікарні, де вона і померла.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_7 , його дружина свідок - ОСОБА_12 , та свідок ОСОБА_16 зазначили про системні (протягом тривалого часу) нанесення побоїв обвинуваченим своїй матері - ОСОБА_10 , як і обставини її виявлення за місцем проживання 19.10.2023 та події які відбулись напередодні 18.10.2023 (крики та нецензурну лайку). Факти неодноразового побиття обвинуваченим загиблої підтверджено і свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (працівники КНП «Брусилівська лікарня»). Крім того, поясненнями свідків підтверджено і те, що сама ОСОБА_10 неодноразово скаржилась на побиття її своїм сином ОСОБА_9 , як і небажання останньої звертатись з цього приводу до правоохоронних органів.

Об`єктивних підстав сумніватися в достовірності показань даних свідків у суду апеляційної інстанції немає, зміст їх показань, наведений у вироку відповідає змісту показань даних в ході судового розгляду, будь-яких невідповідностей не встановлено.

Вказані свідки, в ході судового розгляду були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, в судових засіданнях стороні захисту була забезпечена можливість ставити свідкам запитання та спростовувати їх доводи, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону при обґрунтуванні доведеності вини ОСОБА_9 цими показаннями не встановлено.

Показання вищенаведених свідків, які на думку апеляційного суду є логічними, послідовними, не суперечать один одному та повністю узгоджуються із зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які в сукупності підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України, а саме даними:

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 194);

- протоколом огляду предметів від 18 жовтня 2023 року та фототаблицями до нього, згідно яких оглянуто медичну картка стаціонарного хворого ОСОБА_10 №2374, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в Брусилівській районній лікарні з 27.09. по 02.10. 2023 року (а.с. 122-142);

- протоколом огляду від 19 жовтня 2023 року , відповідно до якого проведено огляд домогосподарства ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого слідів боротьби не виявлено та вилучено ряд предметів ( а.с.97-104);

- протоколом огляду речей від 19 жовтня 2023 року, відповідно до якого було оглянуто речі ОСОБА_9 (а.с.154-155);

- протоколом огляду речей від 27 жовтня 2023 року , відповідно до якого було оглянуто одяг ОСОБА_10 , який ОСОБА_7 отримав в КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" , який належав ОСОБА_10 , в якому вона була доставлена до лікарні ( а.с.111-114);

- протоколом огляду речей від 09 листопада 2023 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_9 (а.с.152);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2023 року за участі підозрюваного ОСОБА_9 , під час якого він розповів і показав як падала ОСОБА_10 та завдавала собі тілесних ушкоджень (а.с. 214-220);

- протоколом огляду речей від 18 листопада 2023 року, відповідно до якого було оглянуто DVD-R диск із записом слідчого експерименту (а.с.221-226);

- висновком огляду на стан сп`яніння від 19.10.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 перебуває в стані алкогольного сп`яніння -1,9 пром. ( а.с. 190).

- висновком експерта №1847 від 24 жовтня 2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено: множинні синці та садна, підшкірні гематоми на обличчі, верхніх кінцівках та тулубі;закритий передньо-нижній вивих правого плечового суглобу; закриті переломи 3-го та 5-го ребер справа по лопатковій лінії. Вищевказані тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_10 утворились від дії тупих твердих предметів, могли бути спричинені від удару рукою затиснутою в кулак, ногою у взутті та іншими тупими твердими предметами по голові, тулубу та кінцівках потерпілої, не виключено в термін та за обставин, вказаних у медичній документації, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с.227-228);

- висновками експерта №869 від від 06.11. 2023 року та №1931/43 від 09.11. 2023 року, відповідно до яких: Згідно записів представлених на експертизу медичних документів, медкарти № 25729,смерть ОСОБА_10 настала 24.10.2023 року о 02 годині 25хвилин. Ступінь розвитку трупних явищ на час розтину не суперечить вказаним в медичних документах часу та даті. Смерть ОСОБА_10 настала в результаті закритої черепно-лицевої травми у вигляді синців на нижніх повіках обох очей, перелому кісток спинки носа, крововиливу під м`які покрови голови в правій скронево-тім`яній ділянці, крововиливів під оболонки та речовину головного мозку, забою головного мозку, ускладненої розвитком набряку та набухання головного мозку, що підтверджується результатами розтину трупа та даними медичних документів.

При судово-медичній експертизі та згідно записів представлених на експертизу медичних документів у ОСОБА_10 було виявлено:

Закриту черепно-лицеву травму у вигляді синців на нижніх повіках обох очей, перелому кісток спинки носа, крововиливу під м`які покрови голови в правій скронево-тім`яній ділянці, крововиливів під оболонки та речовину головного мозку, забою головного мозку, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при нанесенні не менше двох ударів руками, ногами тощо 18-19.10.2023 року, але не менше 5-6 діб до настання смерті, не могли утворитись при падінні з положення стоячи, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

Закриту тупу травму живота у вигляді синця передньої поверхні черевної стінки, розриву селезінки, крововиливу в товщу лівої долі печінки, яка утворилась від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при нанесені не менше одного удару рукою, ногою тощо 18-19.10.2023 року, але не менше 5-6 діб до настання смерті, не могла утворитись при падінні з положення стоячи, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і не знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті;

Закриту травму грудної клітки у вигляді синця по боковій поверхні грудної клітки справа, перелому 7-8-го ребер справа по передній та середніх підпахвинних лініях, забою правої легені, яка утворилась від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при нанесені не менше одного удару рукою, ногою тощо 18-19.10.2023 року, але не менше 5-6 діб до настання смерті, але не могла утворитись при падінні з положення стоячи, має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я і не знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті;

Закриту тупу травму грудної клітки у вигляді синця в ділянці правої молочної залози, перелому тіла груднини, переломів 3,5-го ребер справа по лопатковій лінії, яка утворилась від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при нанесені не менше одного удару рукою, ногою тощо 26-27.09.2023 року, в термін не менше 2-3 тижнів до часу настання смерті, не могла утворитись при падінні з положення стоячи, має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я і не знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті;

Синець в ділянці правого плечового суглобу, синці в ділянці обох колінних суглобів, які утворились від дії тупих твердих предметів з переважаючою контактуючою поверхнею, можливо при падінні в термін не менше 2-3 тижнів до часу настання смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Після спричинення виявлених тілесних ушкоджень потерпіла могла 18-19.10.2023 року виконувати будь-які цілеспрямовані дії.

При житті ОСОБА_10 хворіла атеросклеротичною хворобою серця та судин, злуковим процесом черевної порожнини, кістою правої нирки, які в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Результат токсилогічного дослідження крові ОСОБА_10 на наявність та кількість спиртів в представлених на експертизу медичних документів відсутні ( а с.229-233, 234-238);

- висновком експерта №2023 від 24.11. 2023 року, відповідно до якого утворення виявлених згідно записів представлених на експертизу медичних документів та при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 тілесних ушкоджень за обставин, на які вказує в ході допиту та при слідчому експерименті ОСОБА_9 , можна виключити (а.с.239-245);

- висновком експерта №1461 від 24.11.2023 року, відповідно до якого групову належність крові ОСОБА_10 в рідкому вигляді не встановлена через гемоліз еритроцитів. При серологічному дослідженні зразка крові в сухому вигляді виявлено антигени А та Н. Кров ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. В об`єктах №1,2( вирізи з наволочки) знайдена кров людини, яка може належати як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 при умові, що в останнього були тілесні ушкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (а.с. 246-248);

- висновком експерта №1463 від 28.11.2023 року, відповідно до якого у вирізці із штанів, які надав ОСОБА_9 ( об.№2) виявлена кров людини, походження якої можливе від особи, якою може бути як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 , якщо у останнього були пошкодження, що супроводжувались кровотечею ( а.с.249-251);

-висновком експерта №1464 від 28.11. 2023 року, відповідно до якого у вирізці із кофти( об.№1,2) виявлена кров людини, але групова належність крові не встановлена через невиявлення групових антигенів (а.с.252-254);

-висновком експерта №1459 від 24.11. 2023 року, відповідно до якого на ковдрі (об.№1-3) знайдена кров людини, походження якої може бути від особи, якою може бути як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 , при умові, що в останнього були тілесні ушкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею ( а.с. 255-257);

-висновком експерта №1462 від 27.11. 2023 року ,згідно якого кров ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО (а.с.258-260);

-висновком експерта №1460 від 24.11. 2023 року, відповідно до якого в об`єктах №1,2( змиви бурого кольору) знайдена кров людини, походження якої може бути від особи, якою може бути як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 , при умові що в останнього були тілесні ушкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (а.с.261-263);

-висновком експерта №307/ц від 07.12. 2023 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі вирізок з ковдри (об. 1,2,3) знайдені клітинні елементи крові, статеву належність яких встановити неможливо через недостатню кількість лейкоцитів, придатних для статевоспецифічної диференціації (а.с.266-269);

-висновком експерта №306/ц від 07.12.2023 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі вирізок з наволочки (об. 1,2) встановлено, що кров в даних об`єктах належить особі жіночої генетичної статті (а.с.275-278);

-висновком експерта №305/ц від 07.12. 2023 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі вирізки зі змиву марлевого тампону (об.1) та конверту (об.2) встановлено, що кров в даних об`єктах належить особі жіночої генетичної статі (а.с.279-282).

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції належно проаналізувавши вище наведені докази, ґрунтовно і з наведенням докладного мотивування, яке суд апеляційної інстанції вважає правильним і достатнім, визнав неправдивими і відкинув показання (версію) обвинуваченого ОСОБА_9 щодо непричетності до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції в вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано у вироку в основу доказової бази винуватості ОСОБА_9 в інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України поклав дані висновків експертиз №1847 від 24.10.2023, №869 від 06.11.2023 та №1931/43 від 09.11.2023, які містять об`єктивні фактичні дані про наявність відповідних тілесних ушкоджень, час, причини та механізм їх утворення, як і причинний зв`язок цих тілесних ушкоджень з тривалим розладом здоров`я та з смертю потерпілої.

Крім того, слід взяти до уваги і висновок експерта №2023 від 24.11.2023 згідно якого виявлених згідно записів представлених на експертизу медичних документів та при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 тілесних ушкоджень за обставин, на які вказував під час досудового розслідування ОСОБА_9 (та що є тотожними апеляційним доводам останнього) є не можливим.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, які послідовно поєднуються між собою, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України, вірно кваліфікувавши злочинні дії останнього - як умисні та протиправні дії, які виразились в спричиненні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та - як умисні та протиправні дії, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

З огляду на вищевказану сукупність доказів перевірених судом апеляційної інстанції, встановлені всі об`єктивні підстави стверджувати, що суд першої інстанції встановив усі необхідні обставини, які з урахуванням ст.91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і відповідно до цих обставин діяння ОСОБА_10 обґрунтовано отримали юридично-правову оцінку за ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України.

З урахуванням цього, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КК України, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року).

В свою чергу, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, та правильно керувався не лише ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й даними про особу обвинуваченого, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання (вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння), таким чином, керувався не лише принципами законності, але й принципом індивідуалізації та справедливості покарання.

Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи спосіб вчинених умисних кримінальних правопорушень, сталу довготривалу поведінку обвинуваченого, що передувала події вчиненню цих правопорушень, вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння, суспільно-небезпечний характер злочинних дій, поведінку обвинуваченого після їх вчинення, наслідки (смерть людини), що призначене покарання ОСОБА_10 є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинуваченого не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 травня 2024 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :