УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України,

в с т а н о в и в:

25 вересня 2024 року (здано на пошту 05 вересня 2024 року) до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він посилаючись на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, просив скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України.

Крім того, скаржник просив вирішити питання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою, посилаючись на поважність причин його пропуску. Останній звертає увагу слідчого судді на те, що він був позбавлений можливості оскаржити постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року у встановлений КПК України строк, оскільки отримав зазначену постанову лише 29 серпня 2024 року.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав у ній наведених.

Уповноважений слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився. При цьому, на адресу суду надійшов лист слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 15 жовтня 2024 року № 33372-24/10-2-02-01-13262/24, зі змісту якого убачається, що 21 серпня 2024 року постановою прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 підслідність кримінального провадження № 0000627 від 22 липня 2024 року, визначено за підрозділом дізнання Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Заслухавши доводи скаржника ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України.

У той же час, згідно листа слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 15 жовтня 2024 року № 33372-24/10-2-02-01-13262/24, постановою прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 21 серпня 2024 року підслідність кримінального провадження № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, визначено за підрозділом дізнання Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Так, ОСОБА_3 звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року.

29 серпня 2024 року у відповідь на клопотання ОСОБА_3 , надійшла постанова слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Так, відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627 від 22 липня 2024 року, слідчий виходив з того, що досудовим розслідуванням не встановлено достатніх даних про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, діями працівника апарату Вищого антикорупційного суду.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 397 КК України, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000627 від 22 липня 2024 року.

Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу ОСОБА_3 , скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України, та зобов`язати слідчого Головного управління Національної поліції у місті Києві, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 110, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 липня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Головного управління Національної поліції у місті Києві, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000627, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 397 КК України, та винести за наслідками його розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1