ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1555/24
Провадження №1-кс/477/814/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

10 серпня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання тимчасово виконувача обов`язків заступника начальника СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000009 від 02 лютого 2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такої, що народилася у смт.Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області, адвоката, з повною вищою освітою, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрована за місцем проживання у АДРЕСА_2 , заміжню, не судиму,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2024 року тимчасово виконуючий обов`язків заступника начальника СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 (далі - слідчий) за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000009 від 02 лютого 2024 року за частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за фактом підбурювання до надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб; сприяння групою осіб, з корисливих мотивів, порадами у незаконному переправленні через державний кордон України; перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період внесено відомості до ЄРДР за №0000009 та розпочато досудове розслідування за частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 09 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та з метою уникнення від покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_6 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що вона має юридичну освіту, добре обізнана з формами і методами роботи правоохоронних органів, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, під час проведення обшуку вжила заходів для знищення мобільного телефону, надавши вказівки своєму адвокатові, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких, ОСОБА_6 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, які, здебільшого, є особами, яким вона надавала відповідні вказівки, матеріали НСРД вказують на тісний зв`язок ОСОБА_6 з ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_9 . Крім цього, підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки дії ОСОБА_6 мають систематичний характер та були припиненні лише органом досудового розслідування після її затримання, тобто незалежно від її волі, а в іншому кримінальному провадженні (№490/2302/22), у якому ОСОБА_6 має статус обвинуваченої, до неї застосовано запобіжний захід у виді застави, що не стало для неї стримуючим фактором.

Застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчинені тяжких злочинів, враховуючи її майновий стан, а також те, що вчинення злочину супроводжувалося негативним враженням від безладдя та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі, що перевищує межі, встановлені статтею 183 КПК України, у сумі 5 300 000 грн з покладенням на неї певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його задовольнити, указувала на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого. Зазначила, що підозра не обґрунтована, а дій, що вказані у клопотанні слідчим вона не вчиняла, оскільки діяла в межах раніше укладеного договору про надання правової допомоги.

Захисники підозрюваної ОСОБА_4 , ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами. Вказували, що підозра повідомлена ОСОБА_6 не обґрунтована, докази здобуті органом досудового розслідування необґрунтовані, незаконні, складені з порушенням процесуального закону та містять суб`єктивні припущення. Також, посилалися і на порушення, допущені під час обшуку та затримання ОСОБА_6 Вказували, що підозрювана діяла виключно в межах договору про надання правової допомоги ОСОБА_11 . Крім цього, зазначили, що розмір застави, який слідчий просив визначити у якості альтернативного запобіжного заходу є непомірним. З урахуванням викладеного та позитивної характеристики підозрюваної, наявності низки грамот і подяк, перебування у неї на утриманні непрацездатної матері, зважаючи на волонтерську діяльність ОСОБА_6 , що підтверджено відповідними засобами доказування, просили не застосовувати до неї будь-який запобіжний захід.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 серпня 2024 року по кримінальному провадженню №0000050, до вказаного реєстру внесено відомості про кримінальні правопорушення, кваліфіковані за частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України за фактом підбурювання до надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб; сприяння групою осіб, з корисливих мотивів, порадами у незаконному переправленні через державний кордон України; перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період.

Під час досудового розслідування встановлено, що не пізніше 01 лютого 2024 року у ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на підбурювання військовозобов`язаних осіб до надання неправомірної вигоди співробітникам медичних установ за оформлення та видачу медичних документів, які б надали змогу уникнути або тимчасово уникати від призову на військову службу за мобілізацією.

Для вчинення вищенаведеної протиправної діяльності та реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , запропонували сімейному лікарю КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» ОСОБА_8 вчиняти за неправомірну вигоду дії, які входили до її службових повноважень, як члена ЛКК, а саме виготовляти та видавати довідки про тимчасову непрацездатність та захворювання, а також приймати участь у вирішенні питань про непридатність осіб до військової служби через ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , які б в подальшому надавали військовозобов`язаним громадянам України можливість уникати або тимчасово уникати від призову на військову службу за мобілізацією.

Згідно із положеннями наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року №189 «Про затвердження Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності», Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, частини третьої статті 18 КК України, статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки 1 до статті 364 КК України, голова і члени ЛКК Амбулаторії №1 КНП «ЦПМСД Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області», є особами уповноваженими на виконання функцій держави.

ОСОБА_6 , будучи обізнаною із порядком надання відстрочки від мобілізації, в силу своєї освіти та досвіду роботи, діючи умисно, з корисливих мотивів, у невстановлений час, але не пізніше 02 лютого 2024 року, перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , вирішили організувати надання незаконних послуг особам призовного віку, які мають намір ухилитися від призову на військову службу.

ОСОБА_9 , діючи відповідно до розробленого плану, будучи достовірно обізнаною про те, що ОСОБА_8 є членом ЛКК при КНП «ЦПМСД Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» (далі - ЛКК) та наділена повноваження щодо оформлення медичної документації та її підготовки для розгляду комісією з метою отримання особою, яка підлягає мобілізації «Висновку за формою №080-4/0 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», запропонувала останній вчинити дії на користь ОСОБА_11 за неправомірну вигоду, на що ОСОБА_8 надала свою згоду.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 24 травня 2024 року, приблизно в 09:10 годин, у невстановленому в ході досудового розслідування місці ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , використовуючи месенджер «Телеграмм» та свій обліковий запис, який зареєстровано за номером « НОМЕР_1 », за допомогою СМС - повідомлення, проінформувала ОСОБА_11 про необхідність надання ним грошових коштів ОСОБА_9 в сумі 900 доларів США для подальшої передачі лікарю ЛКК ОСОБА_8 у якості неправомірної вигоди за прийняття останньою позитивного рішення в його інтересах, а саме оформлення його батьку - ОСОБА_12 висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, шкали оцінки можливостей виконання елементарних та складних дій особою, яка потребує надання соціальних послуг, та на підставі цього отримання відстрочки від мобілізації, переконавши ОСОБА_11 в позитивному вирішенні зазначеного питання.

Діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 , 25 травня 2024 року близько 10:00 годин, перебуваючи в офісному приміщенні, розташованому в бізнес-центрі «Золотий Лев» по АДРЕСА_3 , зустрілась з ОСОБА_11 та отримала від нього заздалегідь обумовлену суму - 900 доларів США, у якості неправомірної вигоди, для подальшої передачі ОСОБА_8 .

На виконання раніше обумовлених домовленостей, після отримання грошових коштів в сумі 900 доларів США від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем роботи ОСОБА_8 , передала останній зазначені грошові кошти у якості неправомірної вигоди, за оформлення документів про наявність підстав для піклування за його батьком інвалідом та в подальшому, на підставі цього, отримання відстрочки від мобілізації.

Надалі, ОСОБА_8 , діючи за домовленістю із ОСОБА_9 , отримавши обумовлену суму неправомірної вигоди, будучи службовою особою, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме - висновку ЛКК від 29 травня 2024 року №311 та Виписки із висновку, відповідно до яких ОСОБА_11 визнано доглядальником його батька-інваліда, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та додатки до них (висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, шкала оцінки можливостей виконання елементарних та складних дій особою, яка потребує надання соціальних послуг), які були передані ОСОБА_11 для отримання відстрочки від мобілізації.

У результаті вищенаведених злочинних дій, вчинених ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , за наявності висновку, наданого ОСОБА_8 за неправомірну вигоду, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 видано довідку №287 від 31 липня 2024 року про надання відстрочки від призову на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - догляд за інвалідом.

ОСОБА_11 , будучи військовозобов`язаним та достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 має сталі зв`язки з службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, у серпні 2024 року зустрівся з ОСОБА_6 на офісному приміщенні АДРЕСА_5 .

В ході розмови ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , останній було відомо про отримання ОСОБА_11 довідки №287 від 31 липня 2024 року про надання відстрочки від призову на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - догляд за інвалідом, яку було видано на підстави рішення висновку ЛКК від 29 травня 2024 року №311, за вирішення якого ОСОБА_6 попередньо отримала неправомірну вигоду в сумі 900 доларів США.

В цей же час ОСОБА_6 повідомила, що може організувати переміщення ОСОБА_11 через державний кордон України на підставі вищезазначеної довідки, при цьому зазначивши, що у разі вирішення ОСОБА_11 перетнути державний кордон України, останньому необхідно повідомити дату його виїзду для організації відповідного пункту пропуску через державний кордон України, під час перетину якого у ОСОБА_11 не виникне перешкод.

ОСОБА_6 було відомо, що строк відстрочки від призову на військову службу у ОСОБА_11 закінчується 12 серпня 2024 року та, будучи обізнаною із порядком продовження вказаної відстрочки, у останньої виник злочинний умисел на повторне отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , для подальшої її передачі невстановленим службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 , за прийняття ними рішення про продовження надання відстрочки ОСОБА_11 від призову на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - догляд за інвалідом.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 07 серпня 2024 року ОСОБА_6 у телефонному режимі повідомила ОСОБА_11 про закінчення строку дії довідки №287 від 31 липня 2024 року про надання відстрочки від призову та необхідністю продовження строку її дії на 90 днів.

В цей же час ОСОБА_6 зазначила, що має зв`язки з службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та у разі надання їй неправомірної вигоди в сумі 10 000 грн, для подальшої передачі невстановленим службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 , останніми буде прийнято рішення про продовження надання відстрочки ОСОБА_11 від призову.

08 серпня 2024 року о 09:30 год., перебуваючи в офісному приміщенні АДРЕСА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів ОСОБА_11 на пропозицію ОСОБА_6 передав, а остання повторно одержала неправомірну вигоду в сумі 10 000 грн, для подальшої передачі їх невстановленим службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 , за прийняття ними рішення про продовження надання відстрочки ОСОБА_11 від призову на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - догляд за інвалідом.

Зі змісту повідомлення про підозру від 09 серпня 2024 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України.

Від одержання повідомлення про підозру ОСОБА_6 відмовилася в присутності двох свідків.

Слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих їй діянь, що може містити ознаки злочинів, в яких вона підозрюється.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_6 злочинів, зазначених у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, що передаються телефонними каналами мобільного оператора зв`язку від 14 травня 2024 року №64/2010; протоколом про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, що передаються телефонними каналами мобільного оператора зв`язку від 23 квітня 2024 року №64/1686; заявою ОСОБА_11 від 24 травня 2024 року про вчинення злочину; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 ; рапортом про виконання доручення від 30 травня 2024 року №64/20-4707; протоколом обшуку від 08 серпня 2024 року та іншими доказами, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення захисників, що зазначені ними у судовому засіданні, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрювана перебуваючи на свободі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншу підозрювану та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Про наявність існування ризику, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкціями частини другої-третьої статті 369, частини третьої статті 332 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваній злочину, зокрема його організація, керування ним, чіткий намір вчинення злочину, залучення до злочину широкого кола осіб, в тому числі й серед органів державної влади, корисливий мотив, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваних та інших причетних осіб, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється. ОСОБА_6 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, маючи широкі зв`язки у органах державної влади, матиме можливість вчинити дії направленні на знищення чи спотворення будь-яких речей чи документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду й на те, що підозрювана має вищу юридичну освіту, займається професійною адвокатською діяльністю, добре обізнана з формами і методами роботи правоохоронних органів, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, під час проведення обшуку вжила заходів для знищення належного їй мобільного телефону, надавши вказівки своєму адвокатові.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та іншу підозрювану в цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що свідками є особи, яким ОСОБА_6 надавала відповідні вказівки, матеріали НСРД вказують на тісний зв`язок ОСОБА_6 . з ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_9 , що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показань, які виправдовують її, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваної.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_6 мають систематичний характер вчинення дій направлених на підрив обороноздатності країни у період воєнного стану з метою отримання незаконного прибутку, що вказує на викривлений рівень її громадянської правосвідомості, інкриміновані підозрюваній кримінальні правопорушення були припиненні лише органом досудового розслідування після її затримання, тобто незалежно від її волі. Слідчий суддя також враховує, що відносно ОСОБА_6 в іншому кримінальному провадженні (№490/2302/22) у якому вона має статус обвинуваченої, діє запобіжний захід у виді застави, що не стало для неї стримуючим фактором.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 , а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до неї не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про причетність ОСОБА_13 до вчинення дій пов`язаних із організацією у сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами та наданням засобів та усуненням перешкод, що вчинено організованою групою, з корисливих мотивів, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваній обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа причетна до вчинення цього злочину.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваною процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Слідчим суддею враховується те, що за рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваній ОСОБА_6 , тяжкістю покарання, яке їй загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено.

За такого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваної та тяжкості повідомленої підозри, зможе забезпечити виконанню підозрюваною ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також з урахуванням того, що інкриміновані дії вчинено у період воєнного стану, цими діями могла бути завдана шкода обороноздатності країни, в тому числі й шляхом забезпечення можливості військово придатним особам залишити межі України, що у даному випадку переважає над позитивними характеристиками підозрюваної, з огляду на те, що ОСОБА_6 в силу своєї професійної адвокатської діяльності обізнана про наслідки шкоди спричиненої військовими діями на території України.

За досліджених вище обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваної ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 Рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

Абзац 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже вихід за межі цих розмірів застави можливий лише як виключний випадок, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, які передбачено статтею 177 КПК України. При цьому суд, приймаючи рішення про розмір застави, суд зважує з однієї сторони достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а з іншої неможливість завідомої непомірності застави для особи.

Так, у відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому, розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваної ОСОБА_6 , з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб життя підозрюваної, основну роль підозрюваної у кримінальному правопорушенні та характер вчиненого кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також той факт, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, а сума коштів, що визначена підозрюваною у якості оплати вартості послуг, є досить значною, що є виключним випадком, через що, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про можливість застосування до підозрюваного застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків на рівні 850 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, слідчим суддею враховується, що в іншому кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 відносно ОСОБА_6 13 жовтня 2021 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі, що перевищував зазначені статтею 182 КПК України межі. Слідчим суддею в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 було встановлено, що застава у такому розмірі забезпечить запобігання спробам, в тому числі, вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Однак, внесення визначеної суми застави і, як наслідок, початок дії запобіжного заходу у виді застави в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 відносно ОСОБА_6 , не виправдало запобігання спробам вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, зокрема, того, по якому 09 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

За змістом абзацу 2 частини третьої статті 1836 КПК України в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08 серпня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_6 була фактично затримана 08 серпня 2024 року о 09 годині 36 хвилин.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк триманні під вартою підозрюваній ОСОБА_6 слід відраховувати з моменту її фактичного затримання, тобто з 08 серпня 2024 року.

Щодо посилання сторони захисту на незаконність затримання та проведення обшуку без участі представника ради адвокатів Миколаївської області, що впливає, на їх думку, на наявність підстав для незастосування запобіжного заходу слід зазначити таке.

Як установлено в судовому засіданні, підозрювана ОСОБА_6 здійснює адвокатську діяльність і на неї розповсюджуються приписи Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону (частина друга статті 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Вказана вимога органом досудового розслідування дотримана, про що свідчать відомості протоколу обшуку від 08 серпня 2024 року, згідно яких, під час обшуку був присутній представник ради адвокатів регіону ОСОБА_14 .

Як вбачається з пояснень підозрюваної ОСОБА_6 , її було фактично затримано зранку 08 серпня 2024 року в приміщенні офісу, де в подальшому відбувався обшук, про що їй було оголошено вголос.

За протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 08 серпня 2024 року, підозрювану ОСОБА_6 дійсно було фактично затримано о 09 годині 36 хвилин, складання протоколу розпочато о 09 годині 55 хвилин та закінчено о 18 годині 55 хвилин.

Тривалість складення та вручення протоколу затримання пов`язана з вирішенням питання про госпіталізацію підозрюваної через погане самопочуття.

Нормами КПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено обов`язку залучення представника ради адвокатів регіону саме під час затримання адвоката. У органу або посадової особи, які затримали адвоката або застосували до нього запобіжний захід, виникає обов`язок негайно повідомити про факт затримання відповідну раду адвокатів регіону (пункт 12 частини першої статті 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Щодо інших тверджень адвокатів, слідчий суддя зазначає наступне.

В межах розгляду цього клопотання будь-яких заяв про відвід прокурора не подавалось, а повідомлення під час проведення слідчої дії, зокрема обшуку, про недовіру прокурору правового значення для вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не має.

Також, в судовому засіданні слідчим суддею на даному етапі досудового розслідування не встановлено порушень правил підслідності чи територіальної підсудності.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 195, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 06 жовтня 2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 850 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 573 800 (два мільйони п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрювана звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 06 жовтня 2024 року включно на підозрювану ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із підозрюваною ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_8 з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрювану ОСОБА_6 про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1