Справа № 203/726/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ( в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 11.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сухоносівка, Чорнухівського району, Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на солдата резерву 2 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді солдата резерву 2 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в червні 2023 року (більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені), перебуваючи на бойовому завданні біля АДРЕСА_2 (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлене), знайшов: 1)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; 2)модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху.

Після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння знайдених ним предметів.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу з метою їх подальшого використання, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, ОСОБА_4 , в червні 2023 року (більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені), перебуваючи у н.п. Бахмут Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлене), взяв до своїх рук придатні для здійснення вибуху конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, таким чином здійснивши придбання вибухових речовин та вибухових припасів без передбаченого законом дозволу, поклав їх до свого рюкзаку та носив при собі без передбаченого законом дозволу до 10:00 год. 11.01.2024, здійснивши таким чином носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

11.01.2024 о 10.00 год. на залізничному вокзалі станції Дніпро-Головний, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в рюкзаку, належному ОСОБА_4 , виявлено споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які він носив при собі без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що в червні 2023 року, перебуваючи на бойовому завданні біля АДРЕСА_2 , знайшов споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 та запал ручних гранат типу УЗРГМ-2, поклав вказане до свого рюкзаку та носив при собі без передбаченого законом дозволу. 11.01.2024 він направлявся до нового місця служби через м. Дніпро, та близько 10 год., перебуваючи на залізничному вокзалі станції Дніпро-Головний, в ході проходження огляду, в його рюкзаку було виявлено зазначені предмети, які він носив при собі, та які він видав працівникам поліції у присутності понятих. В скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням даних про його особу. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю, він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, а саме носіння та придбання вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра він не перебуває. Раніше не судимий. З травня 2023 року є військовослужбовцем, учасником бойових дій. Згідно з характеристикою за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наведені дані про його особу, вищенаведені обставини.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України, та відповідно до положень ст. 75 КК України, враховуючи щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, дані про його особу, його стан здоров`я, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо без відбуття покарання та його можливо звільнити від покарання з іспитовим строком, з покладенням на нього передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК Україниобов`язків.

Відповідно до ст.124 ч.2 КПК України процесуальні витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-23/1847-ВТХ від 24.01.2024 у розмірі 3786 грн. 40 коп. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок на користь держави.

Речові докази: споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 та модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ-2 знищено; DVD-R диск з боді- камери працівника поліції - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1