У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження подання начальника відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Лілії ШЕНДЕРА про звільнення від призначеного покарання стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, українця, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 29 квітня 2024 р. Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

16.09.2024 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася з поданням начальник відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Лілія ШЕНДЕРА про звільнення від призначеного покарання стосовно ОСОБА_4 , засудженого вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Вищезазначене подання мотивовано тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (далі Закон).

Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3028 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено.

Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно частини 2 статті 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2024 року, сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_4 становить менше 3028,00 грн., а саме 471 грн.60 копійок.

Просить суд розглянути питання щодо приведення вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2024 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до діючого законодавства.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву з прохання слухати справу без його участі, подання просив вирішити на розсуд суду.

Представник установи в судове засідання не з`явився, надав заяву з прохання слухати справу без його участі, подання просив задовольнити.

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду даної справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неявка осіб, повідомлених належним чином не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що Подання про звільнення від призначеного покарання підлягає задоволенню.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року в справі № 243/1419/24, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, згідно ст.ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набрав законної сили 30.05.2024 року.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру ставили 1514 грн.

Отже, для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році складає 1514,00 грн. (1514x2=3028).

Таким чином, відповідно до ст. 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2024 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3028,00 грн.

Згідно з наданими даними, та з урахуванням нових змін у законодавстві, вартість викраденого майна на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, 29 квітня 2024 року становила 471 грн.60 копійок не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведені факти та діюче законодавство, можна зробити висновок, що діяння засудженого, яке раніше кваліфікувалося як шахрайство, згідно з новими нормами декриміналізується та підпадає під ознаки дрібного викрадення чужого майна, відповідальність за яке передбачена ст. 51 КУпАП.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3ст.74 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання начальника відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Лілії ШЕНДЕРА про звільнення від призначеного покарання стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, українця, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 29 квітня 2024 р. Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1