Справа №293/411/19
Провадження №1-кп/293/28/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000469 від 20.12.2018 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селець Дубровицького району Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

ОСОБА_5 19.12.2018 близько 20 години 30 хвилин в темну пору доби керував технічно справним автомобілем ВАЗ-21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із сторони смт. Черняхів в напрямку с. Троковичі по вулиці Житомирській, поблизу буд. № 14 в АДРЕСА_2 , в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(6) та 2.3(д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі за текстом Правил) проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, створивши небезпеку дорожнього руху, що загрожувала життю та здоров`ю громадян, у порушення вимог п.12.3 цих же Правил при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити з робочого місця водія автомобіля, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, натомість продовжив рух, в результаті чого, передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який будучи в стані алкогольного сп`яніння знаходився на проїзній частині у горизонтальному положенні в межах смуги руху транспортного засобу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, помер в Черняхівській ЦРЛ 20.12.2018.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3(6) та 2.3(д), 12.3 Правил знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке полягає у необережних діях, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 ..

Крім того, в цей же день та час, безпосередньо після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 , будучи причетним до скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10 Правил, не вжив усіх можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 , не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не відвіз потерпілого ОСОБА_7 до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо не зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не зачекав на прибуття поліцейських, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та не організував об`їзд місця пригоди, і з метою уникнення відповідальності за скоєне на автомобілі, причетному до дорожньо-транспортної пригоди, з місця пригоди поїхав, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли водій ОСОБА_5 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.

Дії ОСОБА_5 в цій частині кваліфіковані за ч.1 ст. 135 КК України, що виразились у завідомому залишенні без допомоги потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, який сам поставив потерпілого ОСОБА_7 в небезпечний для життя стан та був зобов`язаний та мав змогу надати потерпілому допомогу.

Ухвалою від 20.08.2024 Черняхівський районний суд Житомирської області задовольнив клопотання захисника та звільнив обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000469 від 20.12.2018 про обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України закрив у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України. Ухвала набрала законної сили 04.09.2024.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

03 жовтня 2024 між прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 20.12.2018, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469,470 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення цієї угоди.

За умовами вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України у судовому провадженні в обсязі пред`явленого згідно обвинувального акта обвинувачення; виконувати усі обов`язки, які будуть покладені на нього судом.

Прокурор при укладенні такої угоди відповідно урахував вимоги норм ст. 470 КПК України, зокрема, такі як сприяння обвинуваченого розкриттю кримінального правопорушення (добровільно в якості свідка демонстрував механізм дорожньо-транспортної пригоди в рамках слідчого експерименту); характер і тяжкість обвинувачення (підозри) тощо.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. Сторони врахували обставини вчиненого кримінального правопорушення, необережний характер інкримінованого ОСОБА_5 діяння, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має міцні соціальні зв`язки, повністю відшкодував шкоду потерпілій стороні, ставлення останнього до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття), відсутність обтяжуючих обставин.

Сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України дійшли згоди про можливе звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження щодо угоди

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 286 КК України, погодився на призначення йому узгодженого покарання та просить затвердити укладену з прокурором угоду.

Захисник в судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 .

Потерпілий в судовому засіданні просив затвердити угоду. Одночасно повідомив, що завдана йому матеріальна та моральна шкода відшкодована повністю, претензій ні морального, ні матеріального характеру до обвинуваченого не має.

ІV. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості (ч.ч. 5,6 ст. 469 КПК України).

Суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та обвинуваченого обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у обвинуваченого, чи цілком розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якої його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд уважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив необережні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , а тому такі її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, що відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України та санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403,405,407,408,429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Беручи до уваги вищенаведене, суд уважає можливим прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження, призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Цивільний позов у справі не заявлений.

V. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування застосовувся запобіжний захід у виді домашнього арешту на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27.12.2018 строком на 2 місяці до 25.02.2019 та у подальшому на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.09.2019 запобіжний захід ОСОБА_5 змінено з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Під час розгляду справи у суді запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не продовжувався та будь-який інший не застосовувався.

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

VІ. Рішення щодо речових доказів

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд уважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт накладений на них ухвалою слідчого судді у відповідності до ст. 174 КПК України.

VІІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі за проведення експертиз, що в загальному розмірі складають 5720,00 грн (п`ять тисяч сімсот двадцять гривень 00 коп) слід покласти н а обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 жовтня 2024 року між прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 20.12.2018.

2. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 03 жовтня 2024 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

3. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

4. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 03.10.2024.

6. Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

7. Скасувати арешт накладений згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 31.01.2019 на автомобіль ВАЗ-21043, р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 15.06.2018 ТСЦ 5643 належить ОСОБА_5 .

8. Речові докази:

- автомобіль ВАЗ-21043, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, який поміщений на зберігання на майданчик Черняхівського відділення поліції Коростишівського ВП (згідно постанови від 21.12.2018) повернути ОСОБА_5 як власнику;

- одяг (кросівки ОСОБА_7 , кофта ОСОБА_7 та куртка ОСОБА_7 ), в який був одягнений на момент ДТП - повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- паперовий конверт № 1 в якому упаковано речовину бурого кольору схожої до крові вилученої 19.12.2018 року в АДРЕСА_2 при проведенні огляду місця ДТП, паперовий конверт № 1 в якому упаковано речовину бурого кольору схожої до крові вилученої 19.12.2018 року в АДРЕСА_2 , паперовий конверт № 1 (змив з ручки дверцят водія а/м ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ), № 2 (змив з керма а/м ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ) та № 3 (змив з ричага коробки передач а/м ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ), паперовий конверт № 1 (змив з ручки дверцят водія а/м ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ), № 2 (змив з керма а/м ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ) та № 3 (змив з ричага коробки передач а/м ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ), які передані на відповідальне зберігання до Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (м. Житомир, вул. Шевченка, 10) згідно постанови від 21.12.2018 знищити;

- уламки транспортного засобу (уламки кріплення державного номерного знаку, гумовий бризговик, та підкрилок переднього правого колесу з написом Mega Locker Україна» Харків ВАЗ-2104-05-07), уламки транспортного засобу (уламки кріплення державного номерного знаку, гумовий бризговик, та підкрилок переднього правого колесу з написом Mega Locker Україна» Харків ВАЗ-2104-05-07), які вилучені в ході огляду місця ДТП, переданих на відповідальне зберігання до Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (м. Житомир, вул. Шевченка, 10) згідно постанови від 21.12.2018 знищити.

9. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 5 720,00 грн (п`ять тисяч сімсот двадцять гривень 00 коп).

10. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя Людмила ЛОСЬ