Справа № 496/6434/24
Провадження № 1-кс/496/2261/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

03 жовтня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

представника користувача майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД ВП № 2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 29.09.2024 року, за ознаками ч. 1 ст. 239-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке мотивовано тим, що 28.09.2024 р. до чч Усатівського ВП надійшло повідомлення, про те, що 28.09.2024 р. на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Усатівській сільській раді, невідома особа незаконно заволоділа ґрунтовим покровом земель, які з залученням будівельної техніки вивозить. Дізнавачем сектору дізнання ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, 28.09.2024, р. за адресою: Одеська область, Одеський район, село Усатове, вулиця Об`їзна, 31, проведено огляд місця події, в ході якого виявлено: автомобіль марки " Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки " Renault" рнєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль марки "DUF" реєстраційний номер НОМЕР_3 , трактор марки "Liebherr", реєстраційний номер НОМЕР_4 . З пояснень представника ТОВ «Автоспец-ЮГ», ОСОБА_7 встановлено, що їх товариство уклало усний договір з ОСОБА_8 на зняття верхнього шару ґрунту. З документацією, яка надавала б право це робити він не ознайомлювався. Працювали вони за допомогою виявленої в ході огляду місця події техніки. Крім того, ним було надано документацію, щодо передачі вказаної земельної ділянки, яка має кадастровий номер :01:001:1271 в оренду від Усатівської сільської ради до TOB «А2 Транс логістик». З урахуванням положень ст. 98 КПК України, вищезазначене вилучене майно, власником якого є ОСОБА_9 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до постанови дізнавача СД ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , визнано речовим доказом, адже воно зберегло на собі сліди скоєння кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які необхідно відшукати шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та відповідних судових експертиз. Просить накласти арешт.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про арешт майна з підстав, вказаних в клопотанні, дізнавач ОСОБА_4 підтримав прокурора.

Представник користувача майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт транспортних засобів, оскільки автомобілі на які просить накласти арешт слідчий, використовуються для вивезення сміття з земельних ділянок відповідно договору надання послуг № 04/09-24 від 24.09.2024 року, укладеного між ТОВ "А2 транс логістик" та ТОВ "Автоспецюг" про вивіз будівельного сміття з будівельного майданчика на об`єкті замовника, який заходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Земельні ділянки знаходяться під контролем керівництва країни, тому роботу необхідно продовжити виконувати. Надав скаргу, яку просив вважати запереченнями, а ні скаргою в розумінні ст. 303 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши учасників, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Суд вважає, що виявленні та вилучені 28.09.2024 року, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , транспортні засоби, відповідають вимогам ст. 98 КПКК України, виходячи з чого клопотання підлягає задоволенню в частині накладення арешту, шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження, що має на меті зберегти речові докази.

Однак, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Санкція ч. 1 ст. 239-1 КК України, не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні проведенні наступні слідчі дії, а саме проведено огляди місця події, де виявлено та вилучено автомобіль марки "Renault", р.н. НОМЕР_1 , автомобіль марки "Renault" р.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки "DUF" р.н. НОМЕР_3 , трактор марки "Liebherr", р.н. НОМЕР_4 , допитано свідків, то виходячи з положень ч.4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме заборону відчуження та розпорядження на автомобілі, з метою збереження речового доказу до завершення кримінального провадження та не перешкоджання власнику майна, використовувати його.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД ВП № 2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 29.09.2024 року, за ознаками ч. 1 ст. 239-1 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження на автомобіль марки "Renault", р.н. НОМЕР_1 , автомобіль марки "Renault" р.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки "DUF" р.н. НОМЕР_3 , трактор марки "Liebherr", р.н. НОМЕР_4 , які виявлено 28.09.2024 року, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Негайно повернути автомобіль марки "Renault", р.н. НОМЕР_1 , автомобіль марки "Renault" р.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки "DUF" р.н. НОМЕР_3 , трактор марки "Liebherr", р.н. НОМЕР_4 власнику.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07 жовтня 2024 року о 16:00 годинні.

Слідчий суддя ОСОБА_1