В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2024 р. м. Київ Дніпровський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0000544 від 27.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івниця Андрушівського району Житомирської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 , пожежний-рятувальник 13-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві, під підпис був ознайомлений з п. 1 контракту № 176/19 від 22.04.2019 року «Про проходження служби цивільного захисту», згідно з яким ОСОБА_3 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок походження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, і добровільно бере на себе зобов`язання додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, статутів, наказів чи розпорядження керівників (начальників), свої службові обов`язки.

Тим самим ОСОБА_3 підтвердив, що йому відомі вимоги п. 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року № 593, та п. 1 ст. 58 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 року № 1068-VI.

Таким чином, молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 , будучи пожежним-рятувальником 13-ДПРЧ ТУ ДСНС України у м. Києві, в порушення п. 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року № 593, п. 1 ст. 58 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 року № 1068-VI, п. 1 контракту про проходження служби цивільного захисту, пп. 1,2 розділу II «Інструкції про особливості направлення у відрядження осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та відшкодування їм витрат на службові відрядження в межах України і за кордон» та ст. 336-1 КК України, діючи умисно, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від цроходження служби цивільного захисту, та з мотивів небажання переносити труднощі такої служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу безпосереднього керівника, без поважних причин та без відповідного службового відрядження, умисно ухилився від проходження служби цивільного захисту починаючи з 23.03.2022 року по 25.04.2022 року включно, тобто по дату звільнення зі служби та виключення з кадрів ДСНС України, зокрема 23.03.2022 року, 26.03.2022 року, 31.03.2022 року, 04.04.2022 року, 08.04.2022 року, 15.04.2022 року, 16.04.2022 року, та самовільно не з`явився до місця розташування 13-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві, за адресою: м. Київ, пр-т Воскресенський (бул. Перова, 27), для несення служби у складі 2-го караулу вказаної ДПРЧ.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 починаючи з 23.03.2022 року по 25.04.2022 року включно, зокрема 23.03.2022 року, 26.03.2022 року, 31.03.2022 року, 04.04.2022 року, 08.04.2022 року, 15.04.2022 року, 16.04.2022 року, без дозволу безпосереднього керівника, без поважних причин та без відповідного службового відрядження, ухилився від проходження служби цивільного захисту, тобто в умовах особливого періоду, пов`язаного з воєнним станом, незаконно перебував поза межами 13-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві з метою ухилення від служби цивільного захисту.

Протягом відсутності на території 13-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві за адресою: м. Київ, пр-т Воскресенський (бул. Перова, 27) молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 обов`язки зі служби цивільного захисту за посадою не виконував, а також правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до служби цивільного захисту, про вчинене ним ухилення від служби цивільного захисту та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, тобто ухилення від проходження служби цивільного захисту в особливий період. 28 червня 2024 року між прокурором та ОСОБА_3 , за участі захисника, укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої останній беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні за ст. 336-1 КК України. Сторони узгодили покарання за ст. 336-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки зі звільненням ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом. ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди та він дав згоду на призначення йому вказаного вище покарання.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У статті 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Суд заслухав думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, думку обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, які також просили її затвердити, а також дослідив матеріали, які надійшли до суду.

ОСОБА_3 зазначив, що вину визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у ОСОБА_3 , що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, за викладених у вироку обставин, призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України та санкції ст. 336-1 КК України.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставини, що пом`якшують ОСОБА_3 покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ст. ст. 314, 368, 373-374, 376, 468-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 червня 2024 року між прокурором та ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000544. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1