Справа № 298/1711/24
Номер провадження 1-в/298/38/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Великий Березний подання в.о. начальника Ужгородського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання засудженої ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

В.о. начальника Ужгородського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулась в суд з поданням про звільнення від призначеного судом покарання засудженої ОСОБА_4 . В поданні, з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024, порушується питання про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки караність такого усунена.

У судове засідання представник Центру пробації не з`явилася, разом з тим подала заяву про розгляд подання без її участі. Подання підтримала.

Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, водночас подала до суду заяву про розгляд подання без її участі. Подання підтримала, просила таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася. Просила розгляд подання провести без її участі. Подання підтримала, просила таке задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що його слід задовольнити, виходячи з такого.

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.03.2024 у справі № 304/2222/23 ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; на підставі статей 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

З вказаного вироку суду вбачається, що ОСОБА_4 визнано винуватою у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, а саме велосипеда марки «AZIMUT TRIKE», вартість якого на момент вчинення злочину, тобто на 25.07.2023, становила 667 грн.

Вказаний вирок набрав законної сили 22.04.2024 та прийнятий до виконання 07.05.2024.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) шляхом викладення такої в новій редакції.

За змістом наведеної норми відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ). В підпункті 169.1.1, пункту 169.1

статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги за станом на 01 січня 2023 року складав 1342 грн., відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період складали 2684 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З наведеними положеннями Основного Закону України узгоджується ч. 1 ст. 5 КК, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові

від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 вказала, що Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У вказаній постанові Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема, зазначила, що «Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ»; «статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до

ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП. Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності

Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП. Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК».

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на те, що на діяння, за які засуджено ОСОБА_4 , що полягають в таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, вартість якого на момент його викрадення становила 667 грн., тобто не перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги у відповідний період, суд приходить до висновку, що такі слід кваліфікувати з урахуванням положень ст. 58 Конституції України, ч. 6 ст. 3, ст. 5 КК України та ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-ІХ.

Відтак, з огляду на положення Закону № 3886-IX, дії, вчинені ОСОБА_4 , за які на час їх вчинення встановлювалась кримінальна відповідальність, на сьогодні охоплюються диспозицією ст. 51 КУпАП, а отже, кримінальна караність таких скасована.

Згідно з ч. 1 ст. 74 КК України звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута може здійснюватися тільки судом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений

ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З урахуванням наведеного суд приходить до переконання, що подання є обґрунтованим, а отже, таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ч. 6 ст. 3, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 51 КУпАП в редакції Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання в.о. начальника Ужгородського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 задовольнити.

Засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Ужгород, мешканку АДРЕСА_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.03.2024 у справі № 304/2222/23.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з часу її проголошення через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Головуюча: ОСОБА_1