Номер провадження:1-в/521/971/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14»

щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року за ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року за ч.1 ст.185 КК України. Клопотання обгунтовано тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

У судовому засіданні адвокат підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 засуджений вищезазначеним вироком за крадіжку на суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Від засудженого ОСОБА_5 надійшла заява в якій подання підтримав, та просив розглядати без його участі.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи Гібадуліна ВМ. Та вироку суду вбачається, що ДУ "Одеська виправна колонія №14" стосовно останнього виконуються вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року, що надає Малиновському районному суду м. Одеси право розглянути подане клопотання.

Судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці. Вказаним вироком ОСОБА_5 засудженого за вчинення кримінального правопорушення, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме за крадіжку мобільного телефону на суму 1049,66 гривень. Відповідно до цього вироку, на підставі ст.ст.71,72 КК України ОСОБА_5 з частково невідбутого ним покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2020 року, зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2020 року, частково приєднано покарання, призначеного за цим вироком, чотири роки та десять місяців позбавлення волі, перевивши покарання у виді арешту, призначеного за цим вироком, у більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та остаточно ОСОБА_5 до відбування призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та два місяці.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року, суд врахував що епізод крадіжки ОСОБА_5 вчинив 12 квітня 2021 року у період відбування іспитового строку, встановленого йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2020 року зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2020, яким він засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135,0 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений (у 2022 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України на момент вчиення кримінального правопорушення, яке мало місце у 2021 році становить 2270 грн (1135,0х2=2270).

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_5 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області області від 27.04.2020 року зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2020, ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки. На підставі ст.ст.71,72 КК України ОСОБА_5 з частково невідбутого ним покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2020 року, зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2020 року, частково приєднано покарання, призначеного за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2022, чотири роки та десять місяців позбавлення волі, перевивши покарання у виді арешту, призначеного за цим вироком, у більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та остаточно ОСОБА_5 до відбування призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та два місяці.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_5 відбув покарання призначене за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області області від 27.04.2020 року зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2020 року, ще 15.09.2024 року у звязку зі спливом іспитового строку.

З урахуванням того, що інших підстав утримання ОСОБА_5 у ДУ "Одеська виправна колонія №14", окрім вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2022, немає, він підлягає негайному звільненню з вказаної установи виконання покарань.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року за ч.1 ст.185 КК України - задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_5 , від призначеного покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року за ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з ДУ "Одеська виправна колонія №14".

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1