ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000229 від 21 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) стосовно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Вирішено долю речових доказів та витрат на проведення експертизи.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК, однак з огляду на те, що висновком судово-психіатричного експерта № 757 від 14 грудня 2023 року встановлено, що ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі біполярного афективного розладу, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу суду змінити, виключити посилання на умисел ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, в іншій частині ухвалу залишити без змін. При цьому посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. На його переконання, суд першої інстанції всупереч ст.ст. 19, 23, 24 КК послався на наявність умислу, в той час, коли згідно з дослідженим висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, як і на теперішній час.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

В судовому засіданні захисник в режимі відеоконференції не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги першого заступника керівника обласної прокуратури.

Особа, стосовно якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, його захисник не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за його відсутності

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги першого заступника керівника обласної прокуратури щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 КК осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Тобто, осудність - це юридична передумова вини і кримінальної відповідальності, обов`язкова ознака суб`єкта злочину та лише психічно здорова людина свідомо обирає варіанти поведінки, здатна розуміти те, що чинить і тому може бути відповідальною за свої діяння. В той час, як неосудність виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки при такому стані особа під час вчинення діяння не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної психіки, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, зокрема, висновку судово-психіатричного експерта № 757 від 14 грудня 2023 року ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі біполярного афективного розладу. Зазначений психічний розлад позбавляв останнього здатності усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_7 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Згідно зі ст. 92 КК за своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_7 скоїв суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності є правильними з огляду на наявність психічного розладу у формі біполярного афективного розладу, яким він страждав в період інкримінованого йому діяння та в даний час страждає, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого діяння, а також останній не може усвідомлювати свої дії та керувати ними і на сьогоднішній день. Тому суд обґрунтовано, відповідно до вимог ч.2 ст. 513 КПК України, застосував примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Водночас, суд першої інстанції помилково зазначив в своїй ухвалі про наявність умислу ОСОБА_7 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, оскільки, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі, мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини і прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними. З зазначеним психічним розладом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісна наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК,

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника обласної прокуратури підлягає задоволенню, а тому з ухвали суду першої інстанції необхідно виключити посилання на умисел ОСОБА_7 при вчиненні суспільно- небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 513, 516 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги стосовно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 посилання на умисел дій останнього при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4