В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 21.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сургут, російська федерація, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працевлаштованого у ТОВ «Магазин «Фора» № 132 старшим охоронцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

з укладеною 30.08.2024 між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

18.08.2024, близько о 10 години 20 хвилин ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_2 поблизу «Антонівського м`ясокомбінату» та, проходячи повз вищезазначений комбінат, ОСОБА_4 зайшов на неогороджену територію стоянки транспортних засобів, забрати належний йому велосипед.

Після цього ОСОБА_4 на стоянці транспортних засобів побачив, ще один велосипед марки «X-Forse 29», в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на здійснення крадіжки велосипеду.

В подальшому, 18.08.2024, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення майна (крадіжка), скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, та продовженого Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX від 23.07.2024, взявши велосипед марки «X-Forse 29», вартістю 9881 гривень 70 копійок (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 70 копійок), який належить ОСОБА_6 , після чого поїхав на вказаному велосипеді до свого місця проживання АДРЕСА_1 .

Прибувши за місцем проживання, ОСОБА_4 , заніс викрадений велосипед до власної квартири для власного користування, тобто розпорядився майном на власний розсуд довівши свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на суму 9881 гривень 70 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім цього, 18.08.2024, близько о 12 години 37 хвилин, ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_2 поблизу «Антонівського м`сокомбінату» та, проходячи повз вищезазначений комбінат ОСОБА_4 зайшов на неогороджену територію стоянки транспортних засобів, забрати належний йому велосипед.

Після цього ОСОБА_4 на стоянці транспортних засобів побачив ще один велосипед марки «DISCOVERY burn» та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне здійснення крадіжки велосипеду.

В подальшому, 18.08.2024, близько 12 години 55 хвилин, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення майна (крадіжка), скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, та продовженого Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX від 08.05.2024, взявши велосипед марки «DISCOVERY burn», вартістю 4000 гривень (чотири тисячі гривень), який належить ОСОБА_7 , після чого поїхав на вказаному велосипеді до свого місця проживання АДРЕСА_1 .

Прибувши за місцем проживання, ОСОБА_4 заніс викрадений велосипед до власної квартири для подальшого продажу, тобто розпорядився майном на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4000 гривень.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

30.08.2024 між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано одночасно з обвинувальним актом, також до матеріалів провадження долучено письмові заяви-згоди потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди та додатково пояснили, що шкода їм відшкодована у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.469 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 можливо призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілими надано прокурору письмові заяви-згоди на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисні кримінальні правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, працевлаштований, неодружений, раніше не судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, позицію потерпілих та їх письмові згоди щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України зі звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з положеннями ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема й позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 30.08.2024 по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні 0000122 від 21.08.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені пп. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 25.09.2024.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Речові докази:

?велосипед чорного кольору «X-FORCE», який відповідно до розписки ОСОБА_6 від 29.08.2024 передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 ;

?велосипед чорного кольору «DISKOVERY bum 26», який відповідно до розписки ОСОБА_7 від 30.08.2024 передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1