Справа № 487/6893/24
Провадження № 1-кс/487/4377/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001243 від 06.08.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001243 від 06.08.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого зберігання в стані після ДТП.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001243 від 06.08.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 05.08.2024 року близько 16.40 годин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (водій таксі) керував транспортним засобом автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Центральному у місті Миколаєві Миколаївської області, та в районі будинку 4 по проспекту Центральному у місті Миколаєві допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину. В результаті ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження.

В ході проведення огляд місця ДТП автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на територію майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5 для подальшого зберігання в стані після ДТП.

У клопотанні прокурор посилається на те, що оскільки транспортний засіб необхідний для проведення слідчих (процесуальних) дій та судових експертиз, який має значення речового доказу, а незастосування арешту майна може призвести до зникнення, ремонту транспортного засобу, переобладнання, втрати чи пошкодження, з метою збереження автомобіля, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

В судовому засіданні прокурор не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Миколаївський РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001243 від 06.08.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 05.08.2024 року близько 16.40 годин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (водій таксі) керував транспортним засобом автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Центральному у місті Миколаєві Миколаївської області, та в районі будинку 4 по проспекту Центральному у місті Миколаєві допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину. В результаті ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.08.2024 з місця пригоди вилучено автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , який в подальшому було передано на зберігання до Центру забезпечення ГУНП в Миколаївській області.

06.08.2024 року слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області винесено постанову, відповідно до якої автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , визначено речовим доказом у кримінальному провадженні.

За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, слідчий суддя вважає, що вилучений в ході огляду місця ДТП автомобіль зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому може бути використаний як речовий доказ у кримінальному провадженні, підлягає подальшому експертному дослідженню та проведенню слідчих (процесуальних) дій.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом зміни, відновлення, переобладнання, ремонту, втрати або пошкодження автомобіля.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна, а за такого, клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 168, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), з забороною розпоряджатися цим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1