Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/720/24
Номер провадження 1-в/948/147/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Машівської ВК (№9) ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка, в режимі відеоконференції, клопотання захисника ОСОБА_5 стосовно засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, раніше не судимого,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 08.10.2024р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

в с т а н о в и в :

1.Суть справи

У вересні 2024 року до суду надійшло вказане клопотання, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022р. засуджений за ч.2 ст. 286 КК України.

Оскільки за вироком суду було відмовлено у задоволенні позову, тобто відсутні законні підстави для відшкодування шкоди, а засуджений має місце проживання, де характеризується позитивно, працевлаштований за місцем відбування покарання, має три заохочення, має на утриманні батька похилого віку 1948 року народження, а тому довів, що став на шлях виправлення, у зв`язку з чим йому може бути замінене покарання більш м`яким.

В певних випадках процес виправлення засудженого може відбуватися наскільки інтенсивно, що ця мета досягається значно раніше від закінчення визначеного вироком суду строку або взагалі відсутня така потреба в застосуванні такої форми реагування, і тоді покарання втрачає свій сенс та суперечить принципам справедливості, гуманізму, сприймається засудженим та оточуючими як прояв надмірної жорстокості, а тому в такому випадку можливе звільнення від покарання.

У зв`язку з наведеним, захисник на підставі п.2 ч.1 ст. 82 КК України, просить замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким на пробаційний нагляд.

2.Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, враховуючи те, що з огляду на характер вчиненого правопорушення, обраний судом вид покарання саме у виді позбавлення волі, будь-яке пом`якшення має бути послідовним в залежності від строку відбуття покарання, а тому в даному випадку, враховуючи правову природу пробаційного нагляду, заміна на вказаний вид покарання буде не співмірною та не досягне мети покарання.

Представник ВК заперечував проти задоволення подання, оскільки вважає, що засудженому може бути замінене покарання лише на обмеження волі, охарактеризував засудженого з позитивної сторони.

Засуджений підтримав клопотання захисника та зазначив, що злочин вчинив у тверезому стані, вину визнав, відбув покарання у виді 1, 5 роки позбавлення волі, постійно працював, режим не порушував. Також має батьків похилого віку, яким хотів би допомагати, та має для цього можливості. Щодо потерпілих повідомив, що вони перестали виходити на контакт після судового розгляду, кошти їм заплатила страхова компанія, а тому їхній позов відхилено. Вважає, що застосування покарання у виді пробаційного нагляду буде доцільним у даному випадку.

Захисник підтримав власне клопотання з підстав викладених у його змісті та зазначив, що представник установи підтвердив, що засуджений заслуговує на заміну покарання більш м`яким, а покарання у виді пробаційного нагляду є більш новим та не буде обтяжливим для держави.

3.Докази, на підтвердження доводів подання

Судом установлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022р. за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. За змістом вироку засуджений вчинив злочин 16.11.2021р. у тверезому стані та внаслідок його дій одна людина загинула, свою вину визнавав. З показань потерпілого вбачається, що обвинувачений не вживав заходів для відшкодування шкоди, натомість у задоволенні позову було відмовлено з підстав залишення потерпілим без розгляду позову до страхової компанії, стягнуто з обвинуваченого процесуальні витрати (а.о.с.7-14).

Початок строку покарання 24.03.2023 р., кінцевий строк 24.09.2027 р.

Згідно характеристики засудженого, за період відбування покарання в місцях позбавлення волі стягнень не мав, в той час тричі був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, працевлаштований робітником їдальні для засуджених, вирок суду та покарання вважає справедливим, має позитивну направленість, дбайливо ставиться до майна, не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці, виконує роботи по благоустрою, має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства (а.с.4-5).

За місцем проживання засуджений характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації (а.с.7-8).

Надані суду свідоцтва про народження не відображають всього змісту цих документів (а.с.6-7), а відтак взаємозв`язку зі справою не встановлено.

У своїй заяві від 07.05.2023р. засуджений просив залучити його до суспільно корисних робіт з метою доказу намірів готовності до позитивних змін (а.о.с.26).

З 02.08.2023р. засуджений був прийнятий на посаду робітника обслуговування лазні державної установи «Водянська виправна колонія (№146) (а.о.с.33),

За час відбування покарання до засудженого були застосовані заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, активну участь у заходах по покращенню санітарного стану установи, виконання робіт з благоустрою території установи, 05.09.2023р., 29.01.2024р., 12.04.2024р. (а.о.с.43-46, 48-51, 53-56).

30.09.2024р. комісія установи прийняла рішення № 33 про відмову в поданні матеріалів до суду на заміну покарання, як такому, що став на шлях виправлення, до нього може бути застосована заміна покарання, але захисником подані матеріали раніше, у зв`язку з чим установа вирішила не направляти матеріали повторно (а.о.с.73).

За висновком щодо ступеня виправлення засудженого він став на шлях виправлення та має бути представлений до заміни покарання більш м`яким (а.с.78-80).

За довідкою установи засуджений з червня 2024 року працевлаштований кухонним робітником, має 100 % виконання, виконавчі листи та позови не надходили (а.с.6, а.о.с.81-82).

4.Мотиви суду

За правилами п.п.1,2 ч.4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений вчинив необережний тяжкий злочин та керування транспортним засобом не було пов`язане зі станом алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, доводи захисту про застосування до засудженого п. 2 ч.1 ст. 82 КК України є безпідставними, а тому в даному випадку підлягає застосуванню п.1 ч.1 ст. 82 КК України.

Зі змісту характеристики засудженого вбачається, що право на застосування ст. 82 КК України він набув 24.09.2024р.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

З наданих Машівською ВК документів видно, що засуджений за час відбування покарання стягнень не мав, має три заохочення, в установі працює, характеризується позитивно.

Отже, з огляду на те, що засуджений ОСОБА_6 відбув 1/3 строку основного покарання призначеного вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022р.,за час відбування покарання стягнень не мав, тричі був заохочений, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що він став на шлях виправлення.

Водночас, даючи оцінку доводам захисту про застосування до засудженого пробаційного нагляду в порядку заміни покарання, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 59-1 КК України передбачено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Статтею 51 КК України визначено види покарань та порівняльна суворість покарань, яка визначається від першого виду найбільш м`якого покарання до останнього найсуворішого. Пунктом 7-1 ч.1 вказаної статті визначено вид покарання «пробаційний нагляд», пунктом 9 "обмеження волі", а пунктом 11 цієї ж статті - «позбавлення волі на певний строк».

Отже, покарання у виді пробаційного нагляду є більш м`яким, схожим за умовами до покарання, яке застосовується з іспитовим строком, від відбування якого особи звільняються з випробуванням, оскільки відбувається поза межами місць відбування покарань у виді реального позбавлення або обмеження волі.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року за № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як видно з вироку суду, засуджений не вживав заходів для полегшення страждань потерплих, і хоча вину визнавав, але суд не визнав пом`якшуючою обставиною щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, так як таких обставин не встановив, відсутні дані про сплату процесуальних витрат, хоча засуджений працював, а їх стягнення відбувається примусово лише при відмові засудженого сплатити їх добровільно.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що хоча засуджений і відбув 1/3 строку основного покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з призначених 4 років 6 місяців, порушень не допускав та стягнень не мав, водночас має три заохочення, але мета покарання визначена в ст. 50 КК України, яка давала б підстави для застосування такого м`якого покарання з переліку визначених ст. 51 КК України цілком не досягнута, а відтак суд не вбачає підстав для заміни покарання на більш м`яке у виді пробаційного нагляду, оскільки вважає його занадто м`яким, з огляду на обставини справи.

Водночас, оскільки перед судом не було поставлено питання про заміну покарання на обмеження волі, яке є більш суворим ніж пробаційний нагляд, Машівською ВК було прийняте рішення про відмову в направленні матеріалів до суду на заміну покарання, а тому враховуючи засади змагальності та диспозитивності визначені ст. ст. 22, 26 КПК України, суд позбавлений можливості погіршувати становище засудженого та самостійно визначити інший вид покарання в порядку заміни.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 00 хв. 08 жовтня 2024 року

Суддя ОСОБА_1