ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3278/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004561 від 11.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0004561 від 11.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.11.2024 року приблизно о 20:45 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху в крайній лівій смузі з наявних трьох по АДРЕСА_1 , здійснив наїзд на електросамокат «Bolt» під керуванням ОСОБА_5 , 2006 р.н., який перетинав проїзну частину на електросамокаті по пішохідному переходу відносно руху автомобіля справа-наліво. Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримав травми та був доставлений до лікувального закладу. (ЄО №59358 від 10.11.2024).

Також встановлено, що ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ) належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

У кримінальному провадженні ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом, оскільки він зберіг на собі сліди вчинення даного злочину у вигляді деформації капоту, розбитого лобового скла, відламаного лівого дзеркала, пошкодження переднього бампера зліва.

Не застосування в ході досудового розслідування накладання арешту на ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , може призвести до його ремонту і таким чином до втрати слідів та пошкоджень даного речового доказу.

У ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , з метою збереження цього транспортного засобу - як речового доказу, а також збереження як доказів слідів, що виникли на ньому в результаті даної ДТП, тобто з метою запобігання можливості приховування, ремонту, пошкодження, псування, знищення, відчуження даного транспортного засобу.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речового доказу, вважаю за необхідне накласти арешт на ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного вище майна є те, що дане майно є доказом розслідуваного злочину.

Метою арешту даного майна є збереження речових доказів.

Незастосування арешту може призвести до невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування даного кримінального правопорушення.

Просить слідчого суддю накласти арешт на транспортний засіб марки ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та проводити судове засідання без його участі (а.с. 27).

У судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій не заперечував проти накладення арешту на майно та просив суд проводити судове засідання без його участі (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання з урахуванням визначеного законом скороченого строку розгляду клопотання, наслідків не розгляду клопотання, наявності права у власника майна на подачу клопотання про скасування арешту майна у разі його накладення.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 1 ст. 172 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільця майна на підставі наданих матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до таких висновків.

В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Водночас заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України)

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою: 1) забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Статтею 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: (1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчим суддею з`ясовано, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0004561 від 11.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 4).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.11.2024 року, слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дарницького УП ГУНП України в місті Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди в напрямку від вул. Драгоманова до вул. Анни Ахматової, в ході якого було вилучено автомобіль «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик тримання транспортних засобів на вул. Гната Хоткевича 20Б, а також електросамокат «Bolt» (а.с. 8-12).

Власником автомобіля є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданим УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 27.06.2007 року (а.с. 5).

Відповідно до постанови слідчого СВ Дарницького УП ГУНП України в місті Києві від 11.11.2024 року, транспортний засіб «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004561 від 11.11.2024 (а.с. 14).

Враховуючи доведеність необхідності арешту майна, є достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , що вилучений 10.11.2024 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку мають значення для кримінального провадження, оскільки містять на собі сліди кримінального правопорушення, а тому з метою проведення експертного дослідження, а також для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження в кримінальному провадженні №№0004561 від 11.11.2024 є всі підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004561 від 11.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 10.11.2024 року під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в напрямку від вул. Драгоманова до вул. Анни Ахматової, а саме транспортний засіб марки ТЗ «Mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали для виконання направити прокурору, заінтересованих осіб проінформувати про накладення арешту, шляхом направлення копії даної ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1