Справа № 342/871/24
Провадження № 1-кп/342/127/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду міста Городенка Івано-Франківської області кримінальне провадження №50000060 від 19.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

У провадженні Городенківського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження № 50000060 від 19.06.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.06.2024 року призначено підготовче судове засідання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до наказу сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Т.Г.Шевченка (далі СВК ім.Т.Г.Шевченка) 16.02.2000 ОСОБА_3 призначено на посаду головного бухгалтера СВК ім.Т.Г.Шевченка, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Відповідно до посадової інструкції завданнями та обов`язками головного бухгалтера СВК ім.Т.Г.Шевченка є: забезпечення ведення бухгалтерського обліку з дотриманням єдиних методологічних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» з врахуванням особливостей діяльності підприємства і технології оброблення облікових даних; формування відповідно до законодавства облікової політики, виходячи зі структури та особливостей діяльності підприємства; здійснення контролю за дотриманням порядку оформлення первинних документів, відображення на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, дотримання технології обробки бухгалтерської інформації і порядком документообороту; забезпечення збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, а також їх передання у встановленому порядку до архіву та інше. ОСОБА_3 , відповідно до примітки ст.364 КК України, була службовою особою, яка вчинила службове підроблення за таких обставин.

Так, у березні 2011 року ОСОБА_3 , будучи службовою особою, перебуваючи у своєму службовому кабінеті по АДРЕСА_1 , опрацьовувала договори оренди земельних ділянок, укладених між СВК ім.Т.Г.Шевченка в особі керівника ОСОБА_5 , з однієї сторони, та орендодавцями пайовиками для подальшої передачі їх для реєстрації в управління Держкомзему у Городенківському районі (відповідно до діючого на той час законодавства). В той час ОСОБА_3 , виявивши непідписаним орендодавцем ОСОБА_6 договір оренди земельної ділянки, яка перебуває у її власності, відповідно до Державного акту на земельну ділянку серії ІФ №081551 від 11.12.2006 з кадастровим номером :07:002:0228 загальною площею 2,0401 га від 01.03.2011 року, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, за відсутності волевиявлення та безпосереднього власника земельної ділянки, вирішила підробити вказаний договір оренди земельної ділянки терміном дії на строк 15 років, яка розташована на території Тишківської сільської ради Городенківського району в урочищі «Овочева», власноруч в графі «Орендодавець» ОСОБА_6 від імені останньої здійснила підпис кульковою ручкою синього кольору, і тим самим здійснила підроблення офіційного документу - договору оренди земельної ділянки. Після того вказаний договір оренди земельної ділянки, який є офіційним документом, ОСОБА_3 , подала для реєстрації в управління Держкомзему у Городенківському районі (відповідно до діючого на той час законодавства).

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності.

При цьому, суд роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_3 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною; роз`яснив суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності та про закриття кримінального провадження, зазначивши, що з моменту вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення минули строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності та обвинувачена не ухилялася від досудового розслідування та судового розгляду, інших кримінальних правопорушень не вчиняла, на підтвердження чого долучив відповідні документи.

Суд, вивчивши клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, зазначає наступне.

Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 КПК України, відповідно якої кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК, що згідно ст. 12 КК України (на час вчинення кримінального правопорушення березень 2011 року) класифікувалося як злочин невеликої тяжкості, на даний час нетяжкий злочин та карається штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частиною 2 ст.49 КК передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа №345/2618/16-к, провадження №51-1491км19 «…..звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, вчинила у березні 2011, а отже, на даний час строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності закінчились, обвинувачена не заперечує щодо звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.

Обставин, що свідчили б про ухилення обвинуваченої ОСОБА_3 від досудового розслідування чи суду, тобто умисних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, судом не встановлено.

Формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності її згоди на це, незалежно від визнання нею своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення її від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 надала суду свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно неї у зв`язку з цим.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 після вчинення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України кримінального правопорушення, інших кримінальних правопорушень не вчиняла, що підтверджується даними вимоги СІП ВП №2 (м.Городенка) ГУНП від 19.06.2024.

Враховуючи, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, з часу його вчинення до дня вирішення питання про її звільнення від кримінальної відповідальності минуло більше тринадцяти років, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України закінчився, беручи до уваги згоду обвинуваченої ОСОБА_3 щодо звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі імперативних положень ст.49 КК, є підстави для задоволення клопотання обвинуваченої.

З огляду на те, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження щодо неї закривається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, 370 372 КПК, суд,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №50000060 від 19.06.2024 на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, закрити.

Речовий доказ:

- договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0228 площею 2,0401 га від 01.03.2011, укладений між ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі керівника ОСОБА_5 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1