КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 11 липня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Циблі Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участі: прокурора в режимі відеоконференцзв`язку захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонено йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 00-00 год., до 05-00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та про слідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, на строк до 21 березня 2024 року включно та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 18 січня 2024 року включно, про що в оскаржуваному рішенні зазначено слідчим суддею.

Однак, слідчим суддею в оскаржуваному рішенні не згадано про іншу ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року, якою відносно ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт.

Звертає увагу, що строк останньої чинної ухвали закінчився 21 лютого 2024 року, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту органом досудового розслідування не подано.

Відтак, слідчий суддя незаконно погіршила становище ОСОБА_6 вдруге притягнувши його до юридичної відповідальності за одне і те саме кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 02 березня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000040, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 1, ч. 2 ст. 255 КК України.

21 листопада 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків на строк до 18 січня 2024 року включно.

Постановою керівника Печерської окружної прокуратури м. Києва від 16 січня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000040 продовжено до трьох місяців, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року до чотирьох місяців, тобто до 21 березня 2024 року включно.

28 лютого 2024 року слідчий СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 00-00 год., до 05-00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та про слідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, на строк до 21 березня 2024 року включно та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до підозрюваного слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є фактичні обставини, наведені у клопотанні слідчого з доданими до нього матеріалами.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту арешту в певний період доби, всупереч доводам апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України.

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про їх існування є обґрунтованими з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, суворість можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення у разі визнання винним підозрюваного.

Так, наявний ризик переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. При цьому нижня межа санкції ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк сім років. Таким чином, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні вказаного злочину, можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу приписів ст. 75 КК України виключається. Така суворість та безальтернативність покарання може спонукати особу, не дивлячись на сімейні зв`язки, переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на даний час у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжких злочинів підозрюваний може самостійно або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні (зокрема, документацію про дохід з паркувальних майданчиків) та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні наявний з огляду на те, що підозрюваний, будучи учасником злочинної організації, може особисто чи за допомогою інших осіб незаконно впливати (шляхом пропозиції грошової винагороди, погрозами тощо) на представників потерпілих, потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які зокрема, надали показання, що підтверджують діяльність злочинної організації.

Наявний також ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з іншими підозрюваними та/або співучасниками з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності, неявки для проведення процесуальних дій у справі чи затягування з ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_6 свою злочинну діяльність, згідно підозри, здійснював з метою отримання матеріального прибутку. Вказане свідчить про можливість продовження здійснення підозрюваним протиправної діяльності або вчинення іншого кримінального правопорушення, в тому числі, з корисливим мотивом, що обумовлює існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, слідчий суддя обгрунтовано врахував наявність усіх викладених ризиків та застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

Доводи захисника, що строк останньої чинної ухвали закінчився 21 лютого 2024 року, а клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту органом досудового розслідування не подано у строк, не заслуговують на увагу.

Зокрема, застосований запобіжний захід до ОСОБА_6 сплив після продовження строку досудового розслідування, вказана обставина не позбавляє можливості органу досудового розслідування звернутися із наявним клопотанням про застосування запобіжного заходу і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, до матеріалів клопотання долучено ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 02.03.2023 до чотирьох місяців, тобто до 21 березня 2024 року включно (а.с. 149, т. 1).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, зазначені доводи та підстави, в яких захисник просив скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/9193/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/2715/2024 Доповідач ОСОБА_14

Категорія ст.181 КПК України