ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1486/24 Справа № 333/2489/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , за апеляційними скаргами прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , поданими на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2024 року, яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який раніше не був засудженим, офіційно зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання

- за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт, із звільненням від цього покарання відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ст. 390-1 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, із звільненням від цього покарання відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності,

встановила:

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 03 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_10 Комунарським районним судом міста Запоріжжя у цивільній справі №333/5844/20, провадження №2-о/333/255/20 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_8 наближатися на відстань 300 метрів до ОСОБА_10 , а також її місця проживання, роботи та інших місць її відвідування та заборонено ОСОБА_8 вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_10 .

17 січня 2021 року ОСОБА_8 був належним чином ознайомлений під підпис із зазначеним вище рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2020 року в приміщенні Комунарського ВП ДВП ОП в Запорізькій області.

Однак, ОСОБА_8 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення у, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, приблизно о 17 годині 45 хвилин, 27 травня 2021 року ОСОБА_8 знаходився біля квартири АДРЕСА_2 , та наближався до ОСОБА_10 ближче ніж на 300 метрів, влаштовував конфлікт з останньою та погрожував застосовуванням до неї фізичної сили, через що ОСОБА_10 змушена була звернутися до ВП № 4 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області за допомогою 22 березня 2021 року.

Крім цього, ОСОБА_8 , в період з 25 березня по 28 березня 2021 року, не виконував обмежувальний припис, передбачений рішенням Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 03 листопада 2020 року та вів телефонні розмови і здійснював листування із ОСОБА_10 .

ОСОБА_8 , шляхом вчинення умисних дій, спрямованих на виконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 листопада 2020 року про заборону перебувати в місці (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_10 за місцем її мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 та наближатися до постраждалої особи на відстань ближче 300 метрів, а також вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_10 , тим самим, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст. 390-1 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення (проступку), передбачене ст. 390-1 КК України, що кваліфікується як невиконання обмежувальних приписів.

Крім того, 20 липня 2021 року за заявою ОСОБА_10 , Комунарським районним судом м. Запоріжжя у цивільній справі №333/4774/21, провадження №2-о/333/182/21 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_8 . наближатися на відстань 300 метрів до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також їх місця проживання, роботи та інших місць відвідування та заборонено ОСОБА_8 вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Однак, ОСОБА_8 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 28 жовтня 2021 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне , невиконання обмежувального припису, порушуючи встановлені судом тимчасові обмеження, наблизився до ОСОБА_10 ближче ніж на 300 метрів.

Так, ОСОБА_10 , 28 жовтня 2021 року прямувала із дитячого садочку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , у бік пожежної частини, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , де мала зустрітися зі своїм знайомим. Проходячи повз стадіон, ОСОБА_10 помітила, що до неї наближається ОСОБА_8 ближче ніж на 300 метрів.

У подальшому, ОСОБА_8 , приблизившись до ОСОБА_10 , почав прямувати поряд з останньою принижуючи її, влаштовував словесний конфлікт з ОСОБА_10 та погрожував застосовуванням до неї фізичної сили, через що ОСОБА_10 змушена була звернутися до ВП № 4 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області.

Таким чином, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст. 390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувальних приписів.

16 листопада 2021 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи біля під`їзду № 3, будинку АДРЕСА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклої сварки із ОСОБА_12 , під час словесного конфлікту, схопив її за волосся, повалив на землю та наніс удар рукою в область правого плеча та ногою в області лівого колінного суглобу.

У результаті протиправних дій ОСОБА_8 відносно ОСОБА_10 , остання отримала наступні тілесні ушкодження: синці в ділянках правого плеча, лівого колінного суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

У поданих апеляційних скаргах прокурор та потерпіла ОСОБА_10 , не оспорюючи встановлених вироком суду обставин вчинення ОСОБА_13 кримінальних проступків та кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку, правильність наданої судом правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.390-1 та ч.1 ст.125 КК України, просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, у зв`язку із допущеними судом першої інстанції істотними порушеннями вимог закону у частині застосування положень ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України.

Зокрема, із посиланням на зміст зазначених норм, державний обвинувач та потерпіла звертають увагу на те, що моментом порушення ОСОБА_13 встановленого для нього обмежувального припису за рішенням суду №333/47740/21 від 20.07.2021 року є 28 жовтня 2021 року.

Отже, передбачений для даної категорії кримінальних проступків строк притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчується відповідно 25 березня 2024 року за першим епізодом і 28 жовтня 2024 року за другим, останнім за хронологією, епізодом за ч.1 ст.390-1 КК України.

Незважаючи на те, що передбачені ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності на момент ухвалення вироку судом першої інстанції не спливли, суд безпідставно звільнив ОСОБА_13 від покарання за ч.1 ст.390-1 КК України, заливши, таким чином, особу без необхідного і достатнього для її виправлення покарання.

Апелянти просять вирок суду першої інстанції скасувати у частині звільнення ОСОБА_13 від покарання за ч.1 ст.390-1 КК України на підставі ч.5 ст.74 КК України та ухвалити у цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 винним за ч.1 ст.390-1 КК України і призначити йому за цим законом покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки та звільнити, відповідно до положень ст.75 КК України, від відбування цього покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор ОСОБА_6 підтримала у повному обсязі подані представником державного обвинувачення та потерпілою апеляційні скарги;

- захисниця ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти вимог апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши доводи апеляційної скарги представника державного обвинувачення, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Як убачається із змісту оскаржуваного сторонами вироку суду, він не відповідає критеріям законності, оскільки не базується на правильному застосуванні вимог ст.49 та ч.5 ст.74 КК України, та умотивованості підстав застосування зазначених вище норм закону.

Зокрема, тільки із резолютивної частини вироку суду убачається застосування судом під час призначення ОСОБА_13 покарання звільнення того від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України і за ч.1 ст.390-1, і за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (п.1 ч.1 ст.49 КК України).

Судом встановлено два епізоди умисного порушення ОСОБА_13 встановлених для нього судовими рішеннями обмежувального припису щодо потерпілої ОСОБА_10 : це 25 березня 2021 року і 28 жовтня 2021 року. Такі обставини сторонами не оскаржені.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно із санкцією ч.1 ст.390-1 КК України умисне невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів караються арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до 2 років.

Отже передбачений ст.49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за епізодом від 28.10.21 року для ОСОБА_13 закінчується 28.10.24 року.

У мотивувальній частині вироку суду відсутні будь-які мотиви та підстави застосування судом ст.49 КК України, із посиланням на відповідні норми закону, не проведена передбачена діючим законодавством процесуальна процедура з`ясування позиції сторін щодо застосування такої нереабілітуючої підстави звільнення та належна перевірка таких строків.

За таких підстав колегія суддів вважає слушними доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої і вважає за необхідне, діючи на підставі п.2 ч.1 ст.413 КПК України, скасувати вирок суду із призначенням нового судового розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_13 , за результатами якого слід ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням перелічених в ухвалі апеляційного суду обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,405,407,409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2024 року щодо ОСОБА_13 за ч.1 ст.125, ст.390-1 КК України скасувати із призначенням нового судового розгляду матеріалів кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4