Справа № 462/6093/17
провадження 1-кп/462/69/24
У Х В А Л А

26 вересня 2024 року колегія суддів Залізничного районного суду м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000723 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, 2016 та 2019 років народження, працюючого директором ТОВ «Акорд ЧГ», місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 30.12.2013 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.3 ст.289 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000723 відносно ОСОБА_9 про обвинуваченняу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.3 ст.289 КК України.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду із письмовим клопотанням про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.289 КК України у зв?язку із закінченням строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченого ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження №0000723 в цій частині. В обґрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_9 обвинувачується за ч.1 ст.289 КК України за вчинення діяння в жовтні 2015 року, а станом на 26.09.2024 року з дня вчинення цього інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення минає 8 років 11 місяців 26 днів. Враховуючи положення ч.1 ст.289, ст.19, п.3 ч.1 ст.49 КК України в редакції станом на жовтень 2015 року, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років. Перебіг давності у даному кримінальному провадженні зупинявся в загальному на 2 роки 3 місяці 29 днів через ухилення обвинуваченого ОСОБА_9 від досудового розслідування або суду та в подальшому відновлювався, проте, з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.02.2023 року у справі №735/1121/23, з жовтня 2015 року диференційований строк, передбачений ч.1 ст.49 КК України (5 років) продовжений на період ухилення (2 роки 3 місяці 29 днів) сплив та обвинувачений ОСОБА_9 , в разі надання ним такої згоди, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України у зв?язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закриттю.

Обвинувачений ОСОБА_9 клопотання захисника підтримав, зазначивши, що наслідки задоволення такого йому зрозумілі, він не заперечує проти застосування строків давності щодо нього, просить суд кримінальне провадження закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.289 КК України на підставі ст.49 КК України, оскільки з часу вчинення інкримінованого йому злочину минуло п`ять років.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, вважає таке підставним, оскільки строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , навіть з врахуванням зупинення перебігу такого через ухилення обвинуваченого від суду, минув. Просить клопотання задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання не заперечив, у вирішенні такого покладається на розсуд суду, оскільки вирішується питання звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вичненні кримінального правопорушення, від якого ОСОБА_6 не є потерпілим.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та про причини неявки не повідомили.

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого, заслухавши думку шодо заявленого клопотання прокурора, представника потерпілого, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20).

Згідно обвинувального акта, в жовтні 2015 року, ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем здійснення своєї підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_3 , довіряючи ОСОБА_9 , на виконання досягнутих домовленостей, передав останньому ключі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки в ОСОБА_10 не виникало підозр, що шляхом зловживання довірою, ОСОБА_9 зможе заволодіти належним йому транспортним засобом. Не маючи на меті виконувати зазначену усну домовленість про продаж належного ОСОБА_10 транспортного засобу та повертати отриманий автомобіль чи сплачувати обумовдену суму його вартості, з корисливих мотивів, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_10 , діючи умисно, ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, маючи можливість вільно керувати транспортним засобом і здійснювати рух на ньому, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись здобутим автомобілем на власний розсуд.

Стороною обвинувачення вказані дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, який відповідно до ст.12 КК України (в редакції, що діяла на час скоєння злочину) є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого, в редакції ч.1 ст.289 КК України станом на час вчинення, а саме жовтень 2015 року, передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене. Згідно обвинувального акта, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_9 у жовтні 2015 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час здійснення судового провадження і розгляду клопотання обвинуваченого закінчився п?ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину), щодо інкримінованого ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину).

Згідно з ч.2 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п?ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для переривання строків давності, передбачених ч.2, 3 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину).

Проте, судом встановлено, що перебіг давності зупинявся в загальному на 2 роки 3 місяці 29 днів через ухилення обвинуваченого ОСОБА_9 від суду, а саме: ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23.04.2021 року обвинуваченого ОСОБА_9 оголошено у розшук, який припинений на підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 02.06.2023 року(строк зупинення 2 роки 1 місяць 11 днів); ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23.10.2023 року обвинуваченого ОСОБА_9 повторно оголошено в розшук, який припинений на підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 09.01.2024 року (строк зупинення 2 місяці 18 днів).

При цьому, суд враховує позицію викладену в Постанові Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі №735/1121/20, зокрема, про те, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Відтак, на даний час диференційований строк притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, передбачений ч.1 ст.49 КК України, з врахуванням строку зупинення кримінального провадження, закінчився.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши беззаперечну згоду обвинуваченого на таке звільнення, з огляду на те, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_9 , є злочином середньої тяжкості (згідно із ст.12 КК України у редакції, що діяла на час вчинення злочину), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, та з моменту скоєння такого минуло більше п?яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не переривався, а строк притягнення до кримінальної відповідальності, з врахуванням строку зупинення кримінального провадження, закінчився, суд дійшов переконання, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності є підставним, відтак таке слід задовольнити і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 11.07.2017 року було накладено арешт на речовий доказ автомобіль марки «Toyota Camry» чорного кольору, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_2 , а згідно з ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати та повернути автомобіль власнику.

Щодо вирішення питання процесуальних витрат за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Об?єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 року у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов?язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов?язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Так, на підставі наведеного, судові витрати на залучення експертів у розмірі 1780,56 грн., а саме: за проведення Львівським НДЕКЦ МВС України автотоварознавчої експертизи №9/368 від 11.08.2017 року (т.2, а.с.106), Львівським НДЕКЦ МВС України почеркознавчої експертизи №6/403 від 08.08.2017 року (т.2, а.с.137), слід віднести на користь держави.

Керуючись ст.284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд

постановив:

Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.289 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Кримінальне провадження №0000723 відносно ОСОБА_9 в частині обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, закрити.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1780,56 грн. - віднести на рахунок держави.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 11.07.2017 року і вирішити долю речового доказу наступним чином - автомобіль марки «Toyota Camry» чорного кольору, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_2 повернути власнику.

Речовий доказ - журнал обліку надходження та реалізації або передачі для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають індентифікаційні номери, виданих довідок-рахунків, актів прийняття-передачі, біржових угод і номерних знаків для разових поїздок ПП «Автоцентр-Червоноград» залишити у матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)

(підпис)

Згідно з оригіналом.

Головуючий: ОСОБА_1