Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/481/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000197 від 10.02.2022, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2024 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Куколівка Олександрійського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, має неповну вищу освіту, не працює, не одружений, проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, встановлено іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`яки з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1 914 (одну тисячу дев`ятсот чотирнадцять) грн 88 коп., моральну шкоду у розмірі 1 000 (одну тисячу) грн 00 коп. та судові витрати у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, за таких обставин.

10 лютого 2022 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_7 пробігав по дорозі, яка розташована між житловими будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де помітив ОСОБА_6 , у якої різко шляхом ривку вирвав з рук шкіряну сумку з речами та заволодівши нею, не зважаючи на крики потерпілої про допомогу та благання повернути речі, почав тікати.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 заволодів речами ОСОБА_6 , а саме шкіряною сумкою та гаманцем коричневого кольору та грошовими коштами у розмірі 250 грн 00 коп., які знаходилися у сумці, спричинивши потерпілій майнову шкоду.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2024 року, змінити в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції знехтував засадами розумності та справедливості, не врахував характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також глибину фізичних і душевних страждань потерпілої.

Вказує, що в результаті активних дій обвинуваченого, направлених на заволодіння сумкою потерпілої, відбулося її падіння на асфальтне дорожнє покриття, що мало наслідком завдання тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді тілесних ушкоджень (забій лівого колінного і кульшового суглобів, забиті осаднення обох кистей, лівого стегна і обох колінних суглобів), що підтверджено результатами медичного огляду та довідкою травмпункту віл 11.11.2022 № 964, виданою комунальним підприємством «Центральна міська лікарня міста Олександрії».

Через отримання перелічених травм ОСОБА_6 тривалий час (майже 14 днів) пересувалася шкутильгаючи. Отримані тілесні ушкодження та больові відчуття створювали дискомфорт у повсякденному житті, оскільки не дозволяли повноцінно пересуватися, відпочивати та займатися повсякденними побутовими справами.

Подія нападу викликала у потерпілої значний стрес, який надалі розвинувся у значні душевні страждання та психосоматичні розлади.

Також, у результаті протиправних дій обвинуваченого, потерпіла вимушено змінила звичний спосіб життя, оскільки після нападу вже не могла самостійно пересуватися містом у темну пору доби (яка в зимовий період року починається з 16:30), не маючи при цьому відчуття страху та небезпеки.

До того ж, відповідні протиправні дії обвинуваченого мають наслідком приниження честі та гідності потерпілої, яка задля захисту своїх порушених прав, відновлення справедливості та отримання хоча б мінімального відшкодування завданої шкоди, змушена витрачати час на підготовку процесуальних документів, самостійно збирати докази, ініціювати проведення експертного дослідження, відвідувати установи органів державної влади тощо.

До цього часу ОСОБА_7 не компенсував (хоча б часткової завдану потерпілій шкоду на добровільній основі, що свідчить про його дійсне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення та завданої шкоди, а також про небажання відновити права потерпілої та «загладити» свою провину.

За наведених обставин, фізичний біль, зміна звичного укладу життєдіяльності, острах перебування в громадських місцях у темну пору доби, відчуття постійної небезпеки та пережитий стрес - усе це негативно впливає на якість життя ОСОБА_6 до цього часу, відновлення якого потребує, зокрема, справедливої компенсації та повернення почуття захищеності, яке неможливо без настання справедливої та співмірної відповідальності для обвинуваченого.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції «самоусунувся» від установлення, дослідження та оцінки зазначених вище обставин спричинення моральної шкоди та її наслідків у подальшому житті потерпілої, вирок суду в цій частині не відповідає засадам законності, обґрунтованості та умотивованості.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, окрім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які досліджені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 186 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Твердження потерпілої ОСОБА_6 про те, що розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди є заниженим, є обґрунтованими, враховуючи таке.

Згідно із ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Місцевим судом встановлено факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 .

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода полягає:

у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 завдано моральні страждання потерпілій ОСОБА_6 .

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_6 зазнала фізичного болю та страждань, спричинених ушкодженням здоров`я, а також душевних страждань, зумовлених протиправною поведінкою обвинуваченого щодо неї, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, втрати душевного спокою та зміни звичного способу життя.

У результаті дій обвинуваченого, направлених на заволодіння сумкою потерпілої, відбулося її падіння на асфальтне дорожнє покриття, що мало наслідком завдання тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді тілесних ушкоджень (забій лівого колінного і кульшового суглобів, забиті осаднення обох кистей, лівого стегна і обох колінних суглобів), що підтверджено результатами медичного огляду та довідкою травмпункту віл 11.11.2022 № 964, виданою комунальним підприємством «Центральна міська лікарня міста Олександрії».

Внаслідок отримання перелічених травм потерпіла ОСОБА_6 тривалий час (майже 14 днів) пересувалася шкутильгаючи. Отримані тілесні ушкодження та больові відчуття створювали дискомфорт у повсякденному житті, оскільки не дозволяли повноцінно пересуватися, відпочивати та займатися повсякденними побутовими справами.

Подія нападу викликала в потерпілої значний стрес, який надалі розвинувся у значні душевні страждання та психосоматичні розлади.

Окрім того, протиправні дії обвинуваченого мають наслідком приниження честі та гідності потерпілої, яка задля захисту своїх порушених прав, відновлення справедливості та отримання хоча б мінімального відшкодування завданої шкоди, змушена витрачати час на підготовку процесуальних документів, самостійно збирати докази, ініціювати проведення експертного дослідження, відвідувати установи органів державної влади, тощо.

За наведених обставин, на переконання колегії суддів, фізичний біль, зміна звичного укладу життєдіяльності, острах перебування в громадських місцях у темну пору доби, відчуття постійної небезпеки та пережитий стрес - негативно впливає на якість життя ОСОБА_6 до цього часу.

Отже, враховуючи засади розумності, справедливості та виваженості в частині співвідношення між завданою моральною шкодою та розміром (способом) її відшкодування, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2024 року, щодо ОСОБА_7 , слід змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 20 000 гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4