Справа № 645/352/14-к
Провадження № 1-в/645/153/24
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ, Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 05.02.2014 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Подання обґрунтовано тим, що на обліку Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області з 24.03.2014 перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, яким внесено зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинено 27.12.2013, сума заподіяних матеріальних збитків становила 231,99 гривень та 06.01.2014, сума заподіяних матеріальних збитків становила 99,99 гривень, що є меншим ніж два неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1218,00 грн.) станом на грудень 2013 року та січень 2014 року, а тому уповноважений з питань пробації просить привести вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 у відповідність до кримінального кодексу України та застосувати положення частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ), відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до норм частини 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, КК України у грудні 2013 року та січні 2014 року.

Станом на грудень 2013 та січень 2014 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1218 грн., а 50 відсотків від його розміру становить 609,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 231,99 грн. та 99,99 грн., тобто є меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність 2436,00 грн., та з огляду на норми статті 58 Конституції України і статті 5 КК України щодо принципу зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У судове засідання представник органу пробації не прибув, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд подання у відсутність представника уповноваженого органу пробації.

Прокурор у поданій до суду заяві проти задоволення подання не заперечував. Просив розглянути подання у його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 10.03.2014.

Згідно вироку, 27.12.2013 та 06.01.2014, ОСОБА_4 вчинив крадіжки чужого майна, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, спричинивши матеріальну шкоду на суму 231,99 грн. та 99,99 грн.

ОСОБА_4 перебуває на обліку Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 , склав 231,99 грн. та 99,99 грн..

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на грудень 2013 року та січень 2014 року складав 1218,00 гривні. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період склали суму в розмірі: (1218x2) =2436 гривень. Таким чином, сума спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_4 є менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 у постанові від 7 жовтня 2024 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 у відповідність до вимог закону відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014, ухваленого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 покарання за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1