Справа№938/881/24
Провадження № 1-кп/938/136/24
УХВАЛА

іменем України

16 вересня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000050 від 06.05.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 спричинив необережне середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 128 КК України.

ОСОБА_4 05.05.2024 року близько 20:30 годин, перебуваючи на відкритій місцевості в урочищі АДРЕСА_2 , зустрівся з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 .

Під час даної зустрічі між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, який переріс в штовханину між ними, під час якої ОСОБА_4 , діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачати, наніс потерпілому ОСОБА_5 одного удару долонею руки в область обличчя. Від нанесеного удару ОСОБА_5 не втримався на ногах та впав з висоти власного зросту з приданим тілу прискоренням на поверхню землі, в результаті чого отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого внутрісуглобового трьохкісточкового перелому правого гомілковоступневого суглобу зі зміщенням, яке відповідно до висновку експерта від 18.07.2024 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості,які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, та вказав, що визнає всі обставини даної справи, що зазначені в обвинувальному акті, зокрема, що дійсно 05.05.2024 року, перебуваючи в с.Верхній Ясенів Верховинського району під час конфлікту наніс один удар долонею руки в область голови потерпілого ОСОБА_5 , від якого він упав та отримав перелом суглобу.

Також обвинувачений зазначив, що він примирився з потерпілим, відшкодував йому завдані цим злочином збитки, а тому просив суд звільнити від кримінальної відповідальності.

Потерпілий також у судовому засіданні повідомив, що примирився з обвинуваченим, який відшкодував йому завдані збитки, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, просив звільнити останнього від кримінальної відповідальності, подавши відповідну письмову заяву.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяв обвинуваченого та потерпілого не заперечив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, обговоривши заявлені клопотання , суд вважає, що воно підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України ( в редакції закону, що діяв на час вчинення злочину, тобто станом на 05.05.2024 року), особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 дійсно мало місце та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Крім цього, наявні підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачені ст. 46 КК України, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий (а.с. 35), кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, є необережним нетяжким злочином, органом досудового розслідування не інкриміновано обвинуваченому порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, обвинувачений відшкодував потерпілому заподіяні збитки та потерпілий подав до суду письмову заяву про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 46 КК України (а.с.32).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закрити провадження в справі.

Цивільний позов у даній справі не заявлено, процесуальні витрати відсутні, ареш на майно не накладався.

Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Зокрема, постановою від 19.07.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000050 від 06.05.2024 року медичні документи потерпілого ОСОБА_5 , а саме медичну картау стаціонарного хворого КНП «Обласна клінічна лікарня» Івано-Франківської обласної ради №13836/202, медичну карту стаціонарного хворого КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради №4401/24, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження (органу досудового розслідування).

У ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, яке було предметом кримінального правопорушення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення конфіскується, крім того, яке повертається власнику.

Керуючись ст. ст. 284,285,286,372 КПК України, ст. 46 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого та потрепілого задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України на підставі ст.46 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази по справі після набрання ухвалою законної сили:

- медичну карту стаціонарного хворого КНП «Обласна клінічна лікарня» Івано-Франківської обласної ради №13836/2024, а саме хворого ОСОБА_5 , повернути власнику- вищевказаному медичному закладу;

- медичну карту стаціонарного хворого КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради №4401/24 , а саме хворого ОСОБА_5 , повернути власнику- вищевказаному медичному закладу

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_6