УХВАЛА

10 вересня2024 року

м. Київ

справа № 199/5380/23

провадження № 51-4147 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано приписів пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, котра повинна узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права, а не факту. Цей суд уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. У силу ст. 433 цього Кодексу Суд не перевіряє висновки щодо фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій. Тому, заперечуючи законність судових рішень, особа має конкретно вказати, у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних вироку й ухвали.

Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній ОСОБА_4 , заперечуючи законність засудження, просить скасувати вирок суду першої інстанції і призначити новий розгляд у згаданому суді. Однак на підтвердження своєї позиції скаржник не зазначає доводів, які би свідчили про допущення при здійсненні судового провадження таких порушень, котрі з огляду на статті 84-87, 91, 94, 370 КПК у їх взаємозв`язку та на встановлені в справі факти зумовлюють обов`язкове скасування вироку на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Також у поданій короткій скарзі засуджений посилається на неповноту судового розгляду, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Крім того, як убачається з доданої до скарги копії ухвали обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку. Попри це у касаційній скарзі не наведено в аспекті статей 404, 405, 412, 413, 419 КПК обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції істотних порушень норм права, які доводять незаконність ухвали. Водночас скаржник не окреслює, яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув згаданий суд і не дав на них відповідей.

Разом із цим вимога засудженого про скасування лише вироку місцевого суду за наявності ще й ухвали апеляційного суду суперечить ст. 436 вказаного Кодексу (повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги).

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Недодержання при зверненні ст. 427 КПК перешкоджає відкриттю кримінального провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2024 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5