Провадження № 1-кс/591/3183/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000125 від 16.04.2024 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, обґрунтованим тим, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке зареєстроване 16.04.2021 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000125 від 16.04.2024 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, за фактом того, що громадянин України ОСОБА_4 , на початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, будучи проросійсько налаштованою особою, підтримуючи агресивну політику російської федерації, будучи представником влади, незважаючи на зобов`язання по неухильному додержанню Конституції та законів України, у точно не встановлений слідством час, однак не пізніше 05.03.2022 виїхав на територію країни агресора рф поза діючих контрольно пропускних пунктів в`їзду-виїзду через державний кордон України, де використовуючи відкритий обліковий запис соціальної мережі «Вконтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 з ім`ям користувача « ОСОБА_5 », що розміщена за посиланням (електронною адресою) у всесвітній мережі Інтернет « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснював публічні заклики та розповсюджував матеріали із закликами до широкої аудиторії вказаної мережі до вчинення умисних дій з метою зміни меж території України або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

28.09.2024 у наведеному кримінальному провадженні, у порядку передбаченому КПК України, повідомлено про підозру громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, тому слідчий просив накласти арешт на належне ОСОБА_4 майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судове засідання слідчий не прибув, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, надав заяву про проведення розгляду клопотання без його участі.

В порядку ч. 2 ст. 172 КПК судом прийнято рішення про розгляд клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення підозрюваного, з метою забезпечення арешту майна, оскільки існує ризик відчуження майна, вказаного у клопотанні, задля уникнення відповідальності з огляду на характер підозри, тяжкість можливого майбутнього покарання.

Слідчий суддя, дослідивши наявні матеріали, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 від 16.04.2024 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України (а.с.7).

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, за змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що за громадянином ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (Згідно відповіді на запит про надання інформації від 07.05.2024 р. №31/32/03/08-381 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумських областях).

На підставі оцінки зібраних матеріалів вбачається обґрунтованість підозри та є підстави вважати, що не накладення арешту на майно може призвести до його знищення, приховання, відчуження, що унеможливить застосування додаткового покарання у випадку визнання особи винною, тому на вищевказане майно слід накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування транспортними засобами з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи те, що не застосування арешту може призвести до приховування чи відчуження майна, щодо якого ставиться питання про накладення арешту, суд прийшов до переконання, що клопотання про арешт майна на транспортний засіб обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на майно, належне ОСОБА_4 , відповідає меті, визначеній в КПК України, як засобу забезпечення кримінального провадження, для подальшого забезпечення конфіскації майна як виду покарання, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти, у кримінальному провадженні № 0000125 від 16.04.2024 року, арешт на майно з метою конфіскації майна як виду покарання, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме :

- транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1