Справа № 199/6122/24
У Х В А Л А

іменем України

10 вересня 2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1 .

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про скасування:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кицівка Печенізького району Харківської області, громадянину України, офіційно не працевлаштованому, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнення від призначеного вироком суду покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровськавід 02 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та засуджена до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання. Контроль за поведінкою засудженої здійснювався Амур-Нижньодніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, яким 02 серпня 2024 року до суду надане подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного вироком, посилаючись на те, що 11.03.2024 до Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області з Індустріального районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшла та цього ж дня була взята на облік особова справа ОСОБА_6 , засудженого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 02.10.2023 за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України з випробуванням на 3 роки. ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням 14.03.2024. Засудженому ОСОБА_6 була встановлена періодичність явки на реєстрацію 1 та 3 середа кожного місяця. У зв`язку з неявкою на реєстрацію 15.05.2024 засудженому ОСОБА_6 було направлено виклики до УОПП на 24.05.2024 та 05.06.2024 за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 (шелтер). За викликами ОСОБА_6 до УОПП не з`явився. Також було здійснено дзвінок до адміністратора шелтеру за адресою: АДРЕСА_1 , адміністратор якого повідомив, що ОСОБА_6 виїхав зі шелтеру та місця проживання не повідомив. З 06.06.2024 для встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , Амур-Нижньодніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» проведені першочергові розшукові заходи:

- згідно довідки з Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 в базі даних не виявлено;

- згідно повідомлення від ДУ «ДУВП № 4» ОСОБА_6 з 01.05.2024 по теперішній час в установі під вартою не перебуває;

- згідно довідки КЗ «ДОБСМЕ`ДОР», труп ОСОБА_6 до моргів КЗ не надходив та у «Журналі реєстрації трупів, що надійшли на розтин» не числиться;

- згідно довідки з ІТТ № 1, засуджений ОСОБА_6 на обліку доставлених, затриманих та взятих під варту осіб в умовах ІТТ №1 ГУНП не перебував;

- згідно повідомлення Лівобережного управління соціального захисту населення ДМР на обліку ОСОБА_6 в управлінні не перебуває;

- згідно повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на військовому обліку не перебуває, та на військову службу по мобілізації не призивався;

- згідно довідки з ДАП та ДП інформація про реєстрацію/зняття з місця проживання ОСОБА_6 відсутня;

- згідно довідки КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ОСОБА_6 за медичною допомогою та на лікуванні не перебував;

- за перевіркою місця реєстрації ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 було встановлено що засуджений не проживає та не проживав за даною адресою;

- згідно повідомлення Міністерства соціальної політики інформація стосовно ОСОБА_6 відсутня;

- згідно повідомлення ДРАЦС актові записи про стосовно ОСОБА_6 відсутні;

- згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та під час мобілізації до лав ЗСУ не призивався;

- згідно повідомлення Мінсоцполітики інформація про ОСОБА_6 відсутня.

Проведеними заходами місцезнаходження засудженого ОСОБА_6 не встановлено. 19.07.2024 за вих.. № 21/1/3930-24 до ВП №1 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. Засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: згідно повідомлення Дніпровського відділу поліції вих.. № 43/27-475 (вх. № 970 від 11.04.2024) 10.11.2023 за ст. 127 ч. 1 КУпАП (БАД № 271640) до штрафу у розмірі 255 грн.; повідомлення Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області вих.. № 5280/41/19- 2024 (вх. № 1225 від 09.05.2024) 08.11.2023 за ст. 127 ч. 1 КУпАП (БАТ № 8098483) до штрафу у розмірі 255 грн; повідомлення Відділення поліції № 12 вих. № 43.12/3769 (вх. 1640 від 13.06.2024) 11.11.2023 за ст. 109 ч. З КУпАП (ГБВ № 516644) попередження. Згідно вимоги УІАП (вх. № 531 від 28.02.2024) ОСОБА_6 , після винесення вироку до кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно з ч. З ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. Аналіз положень Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року № 272/5, зокрема глави 2 розділу IX, пунктів 1 - 3 розділу XI цього Порядку, дає змогу дійти висновку, що перебування засудженого в розшуку свідчить про невиконання ним одного або кількох обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом. Згідно п. 2 ст. 166 КВК України, у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 166 ч. 1,6 КВК України, ч. 2 ст. 78 КК України, ч.1 п.8 ст. 537, ч.2 п.3 ст. 539 КПК України орган з питань пробації вважає за доцільне направити матеріали стосовно громадянина ОСОБА_6 для розгляду у судовому засіданні питання про скасування засудженому випробувального терміну та направлення його в місця позбавлення волі строком на 5 років для відбування покарання, призначеного вироком Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 02.10.2023.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , яка заперечила проти задоволення подання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Суд враховує, що за редакцією ч. 3 ст. 51 КУпАП, чинною станом на час вчинення інкримінованих ОСОБА_8 діянь, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить не більше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

За вироком суду, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення майна 04 серпня 2023 року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, станом на час вчинення інкримінованих ОСОБА_6 діянь, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 268,40 грн (1342х0,2=268,4). В той же час, з урахуванням вимог Закону № 3886-IX, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України станом на той же час мав би становити 2684 грн (1342х2=2684).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки положення Закону № 3886-IX в частині визначення розміру майна, яке є предметом дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, скасовують кримінальну протиправність таємного викрадення майна в розмірі від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, такий закон з огляду на приписи ст. 58 Конституції України, ч. 1 ст. 5 КК України має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чисті Законом № 3886-IX.

За вироком суду ОСОБА_6 таємно викрав майно вартістю 719,50 грн.

Ураховуючи те, що вартість інкримінованого ОСОБА_6 таємно викраденого майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2648 грн, відповідні діяння не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Згідно приписів ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539 КПК України, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, з відповідним клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від покарання жодна із сторін до суду не зверталася, таке питання судом не вирішувалося, тому подання про скасування засудженому ОСОБА_6 звільнення від призначеного вироком суду покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 про скасування ОСОБА_5 звільнення від призначеного вироком суду покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

10.09.2024