Провадження №11-кп/801/832/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,

за участі сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року, задоволити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що відповідно до матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_7 під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 строку покарання, а саме 28.11.2023 року, відповідно до характеристики ДУ «Вінницька виправна колонія № 86» від 01.09.2022 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи, працевлаштований в ДУ «Вінницька виправна колонія № 86», згідно строкового трудового № 250 від 30.05.2023 року, залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення».

Вищевикладені обставини, на думку захисника, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 , «став на шлях виправлення», оскільки не допускав взагалі порушень установленого порядку відбування покарання, добросовісно та чесно працює, прагне до отримання та підвищення освітнього рівня, спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та не має мотивації до повернення на шлях злочинної діяльності.

Позитивні зміни, що відбуваються в особистості засудженого ОСОБА_7 засвідчують процес його виправлення, дозволяють застосувати умовно-дострокове звільнення

Однак вказаним обставинам Вінницьким міський суд не надав належної оцінки.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.10.2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

Початок строку 23.10.2021 ; кінець строку 28.03.2025 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ретельно перевірив формально-юридичні та оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та врахував, що як вбачається із матеріалів особової справи до засудження ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини, що свідчить про значну суспільну небезпеку ОСОБА_7 та схильність останнього до скоєння злочинів, за час відбування покарання ОСОБА_7 притягався до дисциплінарної відповідальності, відомості про працевлаштування засудженого в установі та про його сумлінне ставлення до праці в справі відсутні.

Станом на час розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 строку покарання.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції перевірив належним чином сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення та дійшов висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 відсутні.

Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально-юридичні та оціночні.

Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.

Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Відповідно ч.2 ст.81 КК України враховується сумлінна поведінка і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання, оцінюються всі факти, які можуть свідчити про виправлення засудженого.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заохочення до ОСОБА_7 застосовувались: 04.07.2022 року, 04.01.2023 року, 10.04.2023 року, 09.10.2023 року, 10.04.2024 року.

Така періодичність застосування заохочень на думку суду апеляційної інстанції дає підстави вважати, що сумлінна поведінка та ставлення до праці не є стабільним та послідовним.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 має ряд дисциплінарних стягнень, а саме 14.01.2022 року, 11.02.2022 року, 16.05.2023 року, 31.10.2023 року за порушення розпорядку дня, порушення локалізації, зберігання заборонених предметів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Процес виправлення і перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в розумінні ст.81 КК України, своєю поведінкою і ставленням до праці останній ще не довів свого виправлення.

Те, що засуджений ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує під контролем передбачені законом вимоги персоналу установи, залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення є недостатніми для доведення засудженим свого виправлення, це лише класифікує ОСОБА_7 , як особу, яка бажає виправитися і має до цього всі можливості та не свідчать про їх достатність для висновків про виправлення засудженого та про наявність підстав для звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком, що застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення є передчасним

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4