ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5472/24

Провадження № 1-в/210/836/24

05 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі - головуючої судді - ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80»), звернувся до суду із вказаною заявою про перегляд вироку з урахуванням Закону України від 09.08.2024 № 3886-ІХ.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурором подано клопотання щодо заяви про звільнення засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь. Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за ті кримінальні правопорушення, які після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 вже не є кримінально караними діяннями.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття (ч.5 ст. 539 КПК України).

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши заяву та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Клопотання подано до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

В силу ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028 грн.

Після внесення змін у статтю 51 КУпАП кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 05 серпня 2021 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Вказаним вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок якого завдано збитків на суму 14 252 (чотирнадцять тисяч двісті п"ятдесят дві) грн, злочин вчинений 06 лютого 2020 року.

В подальшому, вироком Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська від 14.07.2022 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком 05.08.2021 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 16.08.2022 року.

Цим вироком ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на суму 591 гривня 28 копійок, злочин вчинено з 27.05.2022 року до 30.07.2022 року.

31 березня 2023 року ОСОБА_3 засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України, покарання 4 роки позбавлення волі. Остаточне покарання визначено із застосуванням ст. 70 ч, 4 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, та вироком від 14.07.2022 року, у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислювати з 31.03.2023 року. У строк покарання зараховано фактично відбуте покарання за вироком від 14.07.2022 року по 30.03.2023 року включно. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 року вирок від 31.03.2023 року - змінено. Зараховано у строк покарання, фактично відбуте покарання за вироком від 14.07.2022 року, з 28.11.2022 року по 30.03.2023 включно. В решті вирок суду залишено без змін. Вирок набрав законної сили 07.12.2023 року.

Цим вироком ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на суму 1238,75 копійок, злочин вчинено 02 грудня 2021 року та 02.01.2022 року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2027,00 грн, станом на 01 січня 2021 році - 2270,00 грн, а станом 01 січня 2022 року - 2 481,00 грн.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 року за ст. 185 ч.4 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду від 27.05.2022 року до 30.07.2022 року, які охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2022 році 2481 грн.).

Крім того, ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України також підлягає звільненню за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 31.03.2023 року за ст. 185 ч.3 КК України, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 02 грудня 2021 року та 02 січня 2022 року крадіжки на суму 1238,75 грн, оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 усунута, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_3 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 року за ст. 185 ч.4 КК України та вироком Дружківського міського суду Донецької області від 31.03.2023 року за ст. 185 ч.3 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Підстав для звільнення від відбування покарання за вироком від 05 серпня 2021 року Дружківського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме за крадіжку (таємне викрадення чужого майна, вчинене з проникненням до житла), оскільки внаслідок злочину завдано збитків на суму 14 252 (чотирнадцять тисяч двісті п"ятдесят дві) грн., що майже в 10 (десять) разів перевищує мінімальний поріг кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 слід вважати таким, що відбуває покарання, призначене вироком від 05 серпня 2021 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком в 2 (два роки).

Оскільки діяння, за яке ОСОБА_3 відбував покарання за вироком Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська від 14.07.2022 року декриміналізовано, та за цим вироком він підлягає звільненню від покарання, а остаточне покарання призначалось на підставі ст. 71 ч.1 КК України (за сукупністю вироків), шляхом часткового приєднання покарання, невідбутого за вироком Дружківського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_3 засуджений до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання з випробуванням, вирок від 05.08.2021 року підлягає самостійному виконанню.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню з місць позбавлення волі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 року за ст. 185 ч.4 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Дружківського міського суду Донецької області від 31.03.2023 року за ст. 185 ч.3 КК України, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_3 за вироком 05 серпня 2021 року Дружківського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком в 2 (два роки).

Вирок Дружківського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України від 05 серпня 2021 року підлягає самостійному виконанню.

Негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ДУ "Криворізька виправна колонія (№80)" на підставі частини 2 статті 74 КК України як особу, засуджену за діяння, караність якого законом усунена.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1