Справа № 488/3617/24
Провадження № 1-кп/488/327/24
У Х В А Л А

26.09.2024 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29а

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі:
головуючого судді:ОСОБА_1
за участю
секретаря: прокурора: обвинуваченого: захисника:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

при проведенні судового засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Прокурором заявлене клопотання про продовження строком на 60 (шістдесят) днів тримання обвинуваченого під вартою, яке мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений може переховуватись від суду (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України) та незаконно впливати на потерпілого та свідків (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України).

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, захисник просила про зміну запобіжного заходу на інший, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

При цьому продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у частині 1 статті 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо). Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, невчинення іншого кримінального правопорушення, а підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити вказані дії.

Про наявність таких ризиків свідчать наступні обставини.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, тобто тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим може спонукати його ухилитися від суду. На переконання суду, суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику та не може бути проігнорована. Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має стабільного легального джерела прибутку, стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання у місті Миколаєві, тривалий час мешкав без дозволу власника будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про відсутність обставин, які б утримували обвинуваченого від зміни місця мешкання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, то ОСОБА_4 , з урахуванням пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні насильницького кримінального правопорушення, будучи обізнаним про їх місце мешкання може вжити заходів до здійснення тиску на потерпілого та свідків з метою зміни ними показів на його користь. Окрім того, потерпілий та свідки мають підстави побоюватися застосування з боку ОСОБА_4 насильства чи погроз насильства, враховуючи, що обвинувачений вже вдавався під час вчинення кримінального правопорушення до фізичного насильства шляхом нанесення численних поранень ножем потерпілому, що було припинено лише після того, як потерпілий втік з будинку, де було скоєно кримінальне правопорушення та попросив про допомогу у сусідів, а ОСОБА_4 не намагався надати потерпілому першу медичну допомогу.

При цьому вказаним ризикам, на переконання суду, неможливо запобігти при вжитті інших запобіжних заходів, у тому числі, домашнього арешту та, тим більше, особистого зобов`язання, оскільки жоден з них не зможе запобігти ризикам, що вказані вище.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним наявність вищевказаних ризиків і неможливість запобігти їм при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України та вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, а відповідно приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Окрім того, за вищевикладених обставин, суд не вважає за можливе визначити у даному провадженні розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства відносно потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, тобто не більше ніж до 24.11.2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, що не пов`язаний із триманням під вартою відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження, до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана.

Суддя ОСОБА_1