ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2024 року про арешт майна у кримінального провадження № 0000552, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «MAZDA 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову ТЗ: НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_10 , та ключ від цього транспортного засобу

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що як на час вчинення злочинів, так і на час розгляду клопотання про арешт майна, автомобіль «MAZDA 6» державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_10 , від імені якої 12.08.2024 на ім?я ОСОБА_9 та ОСОБА_8 була видана довіреність на право керування та розпорядження цим автомобілем, що спростовує твердження третіх осіб про укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зокрема, що вони є добросовісними набувачами цього майна, так як належних доказів укладення в установленому порядку договору купівлі-продажу цього транспортного засобу в судовому засіданні не надано.

Зазначає, що матеріалами проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій підтверджено, що вказаний автомобіль, хоча формально й був зареєстрований 23.05.2024 року за ОСОБА_10 , як і інші транспортні засоби, які використовували в своїй незаконній діяльності підозрювані, наприклад автомобіль «MAZDA 3» державний номерний знак НОМЕР_3 , але фактично використовувався не власницею, а ще до цього перебував у володінні підозрюваних та використовувався ними аж до середини серпня 2024 року, коли їх діяльність була припинена правоохоронним органом, що підтверджується протоколами проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі, протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою.

У цьому автомобілі відносно підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , до функцій яких входив збут наркотичних засобів, проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, а саме аудіо-, відеоконтроль та оперативна закупівля, якими зафіксований неодноразовий збут наркотичних засобів.

Крім того, згідно з протоколом проведених негласної слідчої (розшукової) дії (спостереження за особою) саме у користуванні підозрюваного ОСОБА_14 перебував автомобіль «MAZDA 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , коли 23.05.2024 він зустрічався з ОСОБА_10 , разом із якою відвідував сервісний центр МВС АДРЕСА_1 для реєстрації за нею цього транспортного засобу, і в подальшому він же продовжив користування цим автомобілем, а не ОСОБА_10 .

Також у судовому засіданні з показань ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_15 встановлено, що всі домовленості щодо передачі права керування та розпорядження автомобілем ОСОБА_16 велися не власницею ОСОБА_10 , а саме підозрюваним ОСОБА_14 , якому згідно з повідомленою підозрою підпорядковувалися збувачі наркотичних засобів і який, у свою чергу, виконуючи свою роль у вчиненні злочинів, пов?язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, звітував про результати злочинної діяльності організатору Марагуляну.

Отже, той факт, що автомобіль використовувався підозрюваними під час вчинення злочинів та всі домовленості щодо передачі цього транспортного засобу у володіння іншим особам велися саме ОСОБА_14 , а не ОСОБА_10 , підтверджує, що остання може формально виступати власником автомобіля, який дійсно може бути набутий підозрюваними за доходи, отримані від незаконного збуту наркотичних засобів, які виготовлялися з рослин конопель, які вони ж вирощували, з огляду на те, що автомобіль набутий у період такої незаконної діяльності та весь час перебував у володінні підозрюваних, жоден із яких не мав офіційного джерела доходу, та використовувався для забезпечення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Відтак такий автомобіль є речовим доказом і може виступати предметом спеціальної конфіскації.

Вказує, що накладення арешту на автомобіль не матиме негативних наслідків як для самої власниці, яка ним не користується, так і для ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , на ім`я яких видана довіреність на право керування та розпорядження автомобілем, так як вони не набули в установленому порядку право власності на це майно.

Також зазначає, що на цей час ані власник автомобіля ОСОБА_10 , ані ОСОБА_8 і ОСОБА_9 слідчим не допитані, докази щодо добросовісності набуття ними прав на це майно не надані, в тому числі не були подані слідчому судді, а тому передчасною є передача автомобіля на час досудового розслідування у користування третім особам, зокрема ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині заборони користування транспортним засобом.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що транспортний засіб не підпадає під критерії можливої подальшої спеціальної конфіскації. Покупці, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не знали та не могли знати про незаконне використання даного транспортного засобу іншими особами, є законними володільцями транспортного засобу.

Зазначає, що судом першої інстанції не були досліджені обставини купівлі автомобіля.

Позиції учасників судового провадження.

Власник майна ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України ухвала слідчого судді переглядається в межах доводів апеляційних скарг.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Встановлено, що до ЄРДР за № 0000552 від 24.10.2023 року внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч. 1, 2 ст.255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2024 року у вищевказаному кримінальному провадженні 20.08.2024 року був проведений обшук автомобіля марки MAZDA 3 державний номерний знак НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , під час збуту наркотичного засобу.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 20.08.2024 року даний транспортний засіб визнаний речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000552.

З`ясовано, що матеріалами проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій підтверджено, що вказаний автомобіль, хоча формально й був зареєстрований 23.05.2024 року за ОСОБА_10 , як і інші транспортні засоби, які використовували в своїй незаконній діяльності підозрювані, наприклад автомобіль «MAZDA 3» державний номерний знак НОМЕР_3 , але фактично використовувався не власницею, а ще до цього перебував у володінні підозрюваних та використовувався ними аж до середини серпня 2024 року, коли їх діяльність була припинена правоохоронним органом, що підтверджується протоколами проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі, протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою.

Встановлено, що ц цьому автомобілі відносно підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , до функцій яких входив збут наркотичних засобів, проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, а саме аудіо-, відеоконтроль та оперативна закупівля, якими зафіксований неодноразовий збут наркотичних засобів.

Крім того, згідно з протоколом проведених негласної слідчої (розшукової) дії (спостереження за особою) саме у користуванні підозрюваного ОСОБА_14 перебував автомобіль «MAZDA 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , коли 23.05.2024 він зустрічався з ОСОБА_10 , разом із якою відвідував сервісний центр МВС АДРЕСА_1 для реєстрації за нею цього транспортного засобу, і в подальшому він же продовжив користування цим автомобілем, а не ОСОБА_10 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, з метою збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За вимогами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що вищеперелічені речові докази є предметом кримінального правопорушення, має доказове значення в рамках кримінального провадження, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому їх арешт обумовлений забезпеченням збереження речових доказів.

А тому, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до їх зникнення, втрати або пошкодження власниками вищезазначеного.

За наведеного, при вирішенні питання про арешт майна було досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, а саме з метою збереження речових доказів, наслідки арешту майна для осіб, яким заборонено користуватись, розпоряджатись та відчужувати визначені речові докази, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, а тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

Доводи адвоката про те, що транспортний засіб не підпадає під критерії можливої подальшої спеціальної конфіскації, не заслуговують на увагу, оскільки, в даному випадку, арешт накладається з метою збереження речового доказу.

Доводи про те, що покупці, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не знали та не могли знати про незаконне використання даного транспортного засобу іншими особами, є законними володільцями транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки вони не набули в установленому порядку право власності на це майно.

На підставі викладеного, з огляду на вищенаведене, оскаржене рішення постановлене відповідно до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляцій не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим, апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржена ухвала повинна бути залишена без змін.

У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням в межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, ОСОБА_9 не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2024 року про арешт майна у кримінального провадження № 0000552 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4