Справа № 463/5597/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/972/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника

майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2024 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2024 року про арешт майна клопотання старшого детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_8 задоволено частково.

Накладено арешт на оригінали накладних на внутрішнє переміщення №00-0000973 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0000975 від 02.08.2024 на 1 арк.,, №00-0000976 на 1 арк.; оригінали ТТН №00-0001777 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001782 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001783 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001784 від 02.08.2024 на 1 арк., які були вилучені 02.08.2024 у період з 17:27 год. по 19:27 год. в ході проведення огляду місця події ділянки місцевості на частині проїзної території дороги за адресою: Львівська обл., м.Львів-Винники, вул. Шевченка, поряд із територією «Винниківської тютюнової фабрики», заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування ними.

Відмовлено в задоволенні клопотання в частині вимог про накладення арешту на вилучені 02.08.2024 у період з 17:27 год. по 19:27 год. в ході проведення огляду місця події ділянки місцевості на частині проїзної території дороги за адресою: Львівська обл., м.Львів-Винники, вул. Шевченка, поряд із територією «Винниківської тютюнової фабрики», а саме: транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «SCANIA», д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_11 , VIN: НОМЕР_12 та такі негайно повернуті ОСОБА_9 .

На ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «SCANIA», д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_11 , VIN: НОМЕР_12 та оригінали накладних на внутрішнє переміщення №00-0000973 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0000975 від 02.08.2024 на 1 арк.,, №00-0000976 на 1 арк.; оригінали ТТН №00-0001777 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001782 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001783 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001784 від 02.08.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що вилучені в ході проведення огляду місця події вище перелічені речі, предмети та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються рід час кримінального провадження.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що на вилучених транспортних засобах здійснювалося перевезення ймовірно незаконно виготовлених тютюнових виробів (сигарет), а відтак вищевказані транспортні засоби використовувалися як знаряддя вчинення кримінального правопорушення..

Зауважує, що постановою детектива від 02.08.2024 вищезгадані речі визнано речовими доказами.

Окрім цього, апелянт вказує, що 02.08.2024 старшим детективом Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області за погодженням з процесуальним керівником до Личаківського районного суду м. Львова скеровані три клопотання про проведення огляду, а саме: огляду вантажу, який перевозився зазначеними транспортними засобами. Вказані клопотання задоволені слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова, проте станом на час розгляду клопотання про арешт майна (о 15.00 год. 07.08.2024) не бели виконані.

Вважає, що слідчим суддею суттєво порушено вимоги п. 2 ч. 2 с. 173 КПК України, а саме те, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , останній не погоджується з рішенням слідчогто судді в частині відмови у накладенні арешту на транспортні засоби: сідловий тягач марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «SCANIA», д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_11 , VIN: НОМЕР_12 .

З матеріалів судового провадження вбачається, що підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 15.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч.1 ст.204 КК України.

Постановою старшого детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ у Львівській області ОСОБА_8 від 02 серпня 2024 року вищеперераховані транспортні засоби та вилучені документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000003 від 15.06.2024.

05 серпня 2024 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова надійшло клопотання старшого детектива ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, яке було вилучене старшим детективом ТУ БЕБ у Львівській області 02.08.2024 у період з 17:27 год. по 19:27 год., у ході проведення огляду місця події ділянки місцевості на частині проїзної території дороги за адресою: Львівська обл., м.Львів-Винники, вул. Шевченка, поряд із територією «Винниківської тютюнової фабрики», а саме на: транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «SCANIA», д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ; транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 ; напівпричіп марки «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_11 , VIN: НОМЕР_12 та оригінали накладних на внутрішнє переміщення №00-0000973 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0000975 від 02.08.2024 на 1 арк.,, №00-0000976 на 1 арк.; оригінали ТТН №00-0001777 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001782 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001783 від 02.08.2024 на 1 арк., №00-0001784 від 02.08.2024 на 1 арк.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, частина 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В свою чергу, п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортні засоби, слідчий суддя зазначив, що вказані у клопотанні транспортні засоби використовуються ОСОБА_9 у господарській діяльності з міжнародних перевезень вантажів, а з долучених до клопотання документів та пояснень прокурора не вбачається необхідності на час розгляду клопотання накладення арешту на транспортні засоби, що виправдовувало б такий ступінь втручання в законні права ОСОБА_9 як власника майна та не порушувало баланс між втручанням у права та свободи останнього і потребами досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, та вважає, що підстави необхідності для накладення арешту на майно не доведено прокурором.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що вказане рішення слідчого судді фактично унеможливило виконання трьох ухвал слідчого судді про огляд вантажів, які у цих транспортних засобах перевозилися, апеляційний суд до уваги не бере як безпідставні.

Як провідомив у судовому засіданні представник власника майна, під час огляду місця події власником транспортних засобів було надано письмовий дозвіл на проникнення до них з метою проведення огляду (ак.с. 20), однак такий був проігнорований.

Окрім цього, слід звернути увагу, що на сьогодні, вантаж, який перебував в транспортних засобах, був доставлений за місцем призначення, а відтак, відсутній предмет огляду.

Представник власника майна ОСОБА_9 як у суді першої, так і апеляційної інстанцій просив врахувати, що транспортні засоби використовуються для здійснення законної господарської діяльності, на підтвердження чого подав копії відповідних документів.

Майнові права в Україні захищаються як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема ч. 1 та 5 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній фізичній або юридичній особі право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З врахуванням наведеного вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, оскільки прокурором не наведено законних підстав для цього, й своє рішення належним чином мотивував.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2024 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000003 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4