УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 19.11.2024 близько о 09 год. 00 хв. співробітниками поліції та РТЦК та СП, які не представились, на території Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя (район бульвар Шевченка), був затриманий громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, що будь-яких процесуальних документів складено не було. До теперішнього час останній, за наявною інформацією знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звідки його не випускають без пояснення причин та повідомляють про його перебування.

Зауважує, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є підозрюваним або обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, та правопорушень не вчиняв. За даними поліції у розшуку не перебуває, правил військового обліку також не порушує.

19.11.2024 родичами останнього та самим останнім, було залишено усну заяву про незаконне затримання та утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , співробітниками поліції, на території ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останній наголошував, щоб йому видали повістку на проходження ВЛК на іншу дату для узгодження цього питання за місцем праці та підготовки медичних документів та прохав про це у співробітників поліції та РТЦК. Однак йому відмовлено йому у цьому проханні.

Тому, посилаючись на положення ст.ст. 3, 29 Конституції України, п. 1, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 206 КПК України, адвокат просить відкрити провадження за клопотанням; постановити ухвалу, якою негайно звільнити гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, який знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати керівника ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надати відомості (документи), на підставі яких гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано (якщо затриманий) та утримується (якщо утримується) у ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; у разі перебування громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ІНФОРМАЦІЯ_3 , або будь-якому ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язати уповноважену особу ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області або ІНФОРМАЦІЯ_3 доставити останнього до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, для участі у розгляді справи; у разі відсутності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомити слідчого суддю Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про його теперішнє місце перебування.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи: копію ордеру та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових відстав для відмови у відкритті провадження за цим клопотанням з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України закріплено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, заявник адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з клопотанням, в порядку ст. 206 КПК України, в якому просить в тому числі негайно звільнити гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, який знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас слід зауважити, що відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації та на теперішній час продовжено строк проведення загальної мобілізації.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для зсування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, в які розміщено ст. 206 КПК України, регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із клопотання адвоката ОСОБА_2 не вбачається, що правовідносини виходять із норм КПК України, не вбачається, що відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», крім того, в клопотанні не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора. У клопотанні адвокат наголошує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є підозрюваним або обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, тобто вказується про відсутність будь-якого кримінального провадження щодо ОСОБА_4 .

Як вбачається із змісту клопотання у даному випадку має місце незгода заявника із діями посадових осіб РТЦК та СП, пов`язаними з мобілізацією, оскільки згідно викладеного у клопотанні ОСОБА_4 наголошував на території ІНФОРМАЦІЯ_3 про видачу йому повістки на проходження ВЛК на іншу дату для узгодження цього питання за місцем праці та підготовки медичних документів, про що як вказує адвокат і прохав про це у співробітників поліції та РТЦК, що є підставою звернення не до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України, оскільки повноваження слідчого судді обмежуються здійсненням судового контролю за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

При цьому, адвокатом, до скарги не надано доказів того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, що дана особа утримується на території на яку поширюється юрисдикція Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, що позбавляє суд здійснити перевірку наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.

Як вказує адвокат, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно утримують з 19.11.2024 близько з 09.00 год. у ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є затриманою особою в розумінні кримінального процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для зсування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги (клопотання), які подані не в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Виходячи з обставин клопотання та вищевказаних правових норм, слідчий суддя дійшов висновку, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав або інтересів ОСОБА_4 службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_2 при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту ОСОБА_4 вправі звернутись із позовною заявою в порядку адміністративного судочинства, до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, або заявою про реагування в межах наданих їм повноважень.

Слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17), згідно з якою, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для зсування підстав позбавлення свободи. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 766/22242/17.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст. 206 КПК України у даному випадку відсутні, тому приходить до висновку, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданим клопотанням.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_5 .

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1