УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання cтаршого слідчого СВ відділення поліції № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 погодженого з прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Миколаївка, Петриківського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 ККУ, внесеного до ЄРДР №0000659 від 05.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України -

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2024 року до слідчого судді із вказаним клопотанням звернувся cтарший слідчий СВ відділення поліції № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 ККУ, внесеного до ЄРДР №0000659 від 05.10.2024 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який неодноразово продовжено та останній раз Указом Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб тобто до 09 листопада 2024 року, будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та умисно, повторно, вчинив умисний корисливий злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, 04.10.2024 року приблизно о 12:00 годині (більш точної дати та часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 , де в ході сумісного вживання алкогольних напоїв, дізнався від останнього про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_6 за домовленістю з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться телевізор «LG», який належить потерпілому та на даний час, останнього немає за адресою мешкання.

В зазначений час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, з метою реалізації якого, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 про необхідність піти до будинку АДРЕСА_2 , де знаходиться вищевказаний телевізор.

В подальшому, 04.10.2024 приблизно о 13:30, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 прибули до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 маючи злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, висловлюючи погрози ОСОБА_6 та незважаючи на його волю, змусив останнього відкрити вхідні двері до будинку та всупереч волі користувача та власника зайшов в середину, тим самим незаконно проникнув до житла.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні вітальні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи відкритий характер своїх та те, що вони є очевидними для ОСОБА_6 , який усвідомлює протиправний характер дій ОСОБА_3 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, при цьому нехтуючи думкою очевидця, відкрито заволодів телевізором LG 43UN71006LB серійний номер 010MAZVMM789 чорного кольору та пультом до нього Magic Remote чорного кольору модель MR20GA, серійний номер НОМЕР_1 , які належать потерпілому ОСОБА_7 . Після чого, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду на загальну суму 8 782,54 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом огляду місця події від 04.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- протоколом огляду речей від 07.10.2024 року в ході якого вилучено телевізор LG 43UN71006LB серійний номер 010MAZVMM789 чорного кольору та взяв пульт до нього Magic Remote чорного кольору модель MR20GA, серійний номер НОМЕР_1 ;

- постановою про визнання речових доказів вилученого телевізора та пульта до нього;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримала та наполягала на їх задоволенні.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, підозрюваний також не заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведене, що повідомлена ОСОБА_3 підозра є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з тим, що підозрюваному ОСОБА_3 на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Крім того, вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 раніше неодноразово вчиняв майнові злочини проти власності, а також вчинив злочин проти громадянської безпеки, що вказує на те, що для належного забезпечення поведінки підозрюваного ОСОБА_3 обмеження прав через запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш ефективним та за сукупністю ризиків необхідним.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний знає свідка та потерпілого у кримінальному провадженні, а також адреси їх проживання, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_3 , та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 так як останньому відоме його місце проживання, шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім, цього встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи та може продовжувати вчиняти майнові злочини. Також останній неодноразово вчиняв майнові злочини проти власності, завдаючи матеріального збитку особам зневажливо ставлячись до скоєного, так як на шлях виправлення не став, майнову шкоду завдану потерпілим не відновив.

Окрім цього, беручи до уваги той факт , що у ОСОБА_3 немає постійного місця роботи чи навчання, постійного джерела доходів не має, іншою суспільно корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей, необхідних для проживання, застосування до ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України;

А також враховуючи той факт, що під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_3 , комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки. Окрім цього ОСОБА_3 не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави так як цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_3 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_3 міг вчинити інкримінований йому злочин.

Також прокурором доведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: молодий вік, його соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання cтаршого слідчого СВ відділення поліції № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 погодженого з прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах СІЗО підозрюваному

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів, тобто з 16 жовтня 2024 року по 14 грудня 2024 року включно.

Утримувати ОСОБА_3 в ДУ УВП №4.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1