Справа № 194/619/24
Номер провадження 1-кс/194/135/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2024 року за №0000164 за ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2024 року за №0000164 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що 03.04.2024 року до ЧЧ ВП №1 Павлоградського РВП з письмовою заявою звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 03.04.2024 року приблизно о 22:40 год. невідома особа перебуваючи біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_1 , відкрито, в умовах воєнного стану, шляхом ривку з руки ОСОБА_5 викрала мобільний телефон марки ZTE Blade, 20 Smart, 4/128 Gb, Green, чим спричинила останній матеріальний збиток.

04.04.2024 року за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України було проведено його особистий обшук, під час проведення якого було виявлено та вилучено: 1) Візитка таксі з маркуванням НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; 2) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_3 ; 3) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_4 ; 4) Банківська картка ПриватБанк№ НОМЕР_5 ; 5) договір закладу майна від 29.03.2024 року №24.1734, та інше майно, яке було поміщено до спеціального пакету CRI 1137080 та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів, як такі, що можуть містити докази вчинення кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніде не працює, немає офіційного джерела доходу, в зв`язку з чим маються достатні підстави вважати, що вилучене у нього 04.04.2024 під час обшуку майно здобуто ним злочинним шляхом або використовувалось ним для вчинення інших кримінальних правопорушень, що підлягає додатковому з`ясуванню та встановлення джерела походження вказаного майна.

Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на візитку таксі з маркуванням НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_3 ; банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_4 ; банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_5 ; договір закладу майна від 29.03.2024 року №24.1734, які були вилучені у ОСОБА_6 в ході складання протоколу затримання особи в порядку ст.208 КПК України з обов`язковою забороною розпорядження, користування та відчуження арештованим майном, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначеного речового доказу, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.

Заступник начальника СВ у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Також зазначив, що вилучене майно є тимчасово вилученим майном, та використовувалось ОСОБА_6 для здійснення злочинної діяльності.

Володілець ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, просять розглянути клопотання без його участі, щодо задоволення клопотання заперечує, оскільки вилучене майно не має відношення до цього кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Перевіривши матеріали клопотання, вислухавши прокурора, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відомості по кримінальному провадженню за №0000164 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.04.2024 року, вбачається, що було затримано ОСОБА_6 , в ході обшуку якого було виявлено та вилучено у тому числі: 1) Візитка таксі з маркуванням НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; 2) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_3 ; 3) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_4 ; 4) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_5 ; 5) договір закладу майна від 29.03.2024 року №24.1734.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГНУП в Дніпропетровській області від 04.04.2024 року, речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000164 від 04.04.2024 року визнано: 1) Візитка таксі з маркуванням НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; 2) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_3 ; 3) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_4 ; 4) Банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_5 ; 5) договір закладу майна від 29.03.2024 року №24.1734.

У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що майно, на яке заступника начальника СВ просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки вилучені речі, зберегли на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, та можуть мати відношення до кримінального правопорушення, що свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором в порядку ч. 11 ст. 170 КПК України, доведено обставини, які підтверджують, що у разі незастосування заходу забезпечення у виді заборони або обмеження відчуження, розпорядження та користування майном, на яке посилається в клопотанні заступник начальника СВ, призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення вказаного у клопотанні майна.

Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні

Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за №0000164 від 04.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду слідчого з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, вважаю за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали провадження приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів.

З огляду на викладене, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, думки прокурора та володільця майна, слідчий суддя вважає за необхідне у зв`язку з забезпеченням збереження речових доказів та недопустимості приховування або знищення зазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, накласти арешт на майно, яке зазначено в клопотанні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94,98,132,170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2024 року за №0000164 за ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів на вилучене 04.04.2024 року в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом позбавлення права особи його відчуження, розпорядження та користування, на майно, а саме:

-візитку таксі з маркуванням НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ;

-банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_3 ;

-банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_4 ;

-банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_5 ;

-договір закладу майна від 29.03.2024 року №24.1734.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.

Виконання ухвали доручити заступнику начальника СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1