Дата документу 15.05.2024 Справа № 331/3332/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/3332/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/523/24 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.111-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, одруженого, освіта вища, не працюючого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за наступних обставин.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші невстановлені під час досудового розслідування представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 року № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 року № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15.03.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 5 год. 30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб.

21.04.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 5 год. 30 хв. 25.04.2022 року строком на 30 діб.

22.05.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

15.08.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 року № 573 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

16.11.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Так, 24.02.2022 року, на виконання вищевказаного злочинного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Мелітопольский район у складі 16 територіальних громад, Бердянський район у складі 8 територіальних громад, Василівський район у складі 11 територіальних громад та значна частина Пологівського району внесені до вказаного Переліку територіальних громад, які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Крім того, згідно:

- п. 6 ст. 11 зазначеного Закону: окупаційна адміністрація російської федерації сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі, органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг;

- п. 7 ст. 11 вказаного Закону: тимчасово окупована російською федерацією територія України це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

У другій декаді липня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) невстановленими особами з числа окупаційної адміністрації російської федерації у м. Бердянську Запорізької області ОСОБА_8 запропоновано, всупереч передбаченому Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» порядку, зайняти посаду «начальника отдела ЖКХ ВГА г. Бердянска и Бердянского района», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «Военно-гражданская администрация г. Бердянска и Бердянского района», створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянська Запорізької області, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на що останній надав добровільну згоду.

Після цього, ОСОБА_8 призначено на посаду «начальника отдела ЖКХ ВГА г.Бердянска и Бердянского района», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «Военно-гражданская администрация г. Бердянска и Бердянского района», створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянська Запорізької області, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до займаної посади на ОСОБА_8 покладено обов`язки щодо здійснення організації та керівництва роботи, в тому числі:

- функціонування та виконання обов`язків підлеглим йому персоналом;

- пошук та підбір працівників до відділу;

- забезпечення підпорядкованих підрозділів матеріалами для проведення ремонтних робіт;

- організація робіт із ремонту та відновлення місцевих доріг у м. Бердянську.

Так, перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи в тимчасово окупованому м. Бердянську, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, здійснював пошук та підбір кадрів для очолюваного ним відділу, в тому числі, серед колишніх співробітників.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.08.2022 року, ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи в тимчасово окупованому м. Бердянську, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи на посаді «начальника отдела ЖКХ ВГА г.Бердянска и Бердянского района», ОСОБА_8 в ході інтерв`ю журналісту проросійського телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повідомив, що окупаційною адміністрацією відновлено діяльність комунального підприємства «Дорремстрой» асфальтний завод, на базі якого працюють більше, ніж 35 працівників, які гарантовано отримують заробітну плату в розмірі 35 тисяч російських рублів, а також повідомив, що підприємство готується до зимового періоду для забезпечення ремонту доріг державного значення, як у м. Бердянську так і в Бердянському районі Запорізької області.

Крім того, перебуваючи на посаді «начальника отдела ЖКХ ВГА г. Бердянска и Бердянского района», ОСОБА_8 , діючи умисно, здійснював розподіл запасних частин, надісланих із підконтрольної частини м. Запоріжжя, між комунальними підприємствами, створеними окупаційною адміністрацією.

Таким чином, перебуваючи на займаній посаді, ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора в м. Бердянську Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, здійснював організацію та керівництво роботою очолюваним відділом ЖКГ, пошук та підбір кадрів на роботу до вказаного відділу, а також перерозподіл запасних частин, надісланих із підконтрольної частини м. Запоріжжя, між комунальними підприємствами, створеними окупаційною адміністрацією.

Також, ОСОБА_8 , з метою укріплення окупаційної влади, підвищення її іміджу серед місцевого населення, перебуваючи на займаній посаді, вживав заходів для організації проведення ремонтно-відновлювальних робіт доріг на території окупованого м. Бердянська та Бердянського району та для розподілу запчастин для комунальної техніки, яка використовується комунальними підприємствами, створеними окупаційною адміністрацією, що були надіслані з підконтрольної частини Запорізької області та якими неправомірно розпорядився ОСОБА_8 .

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2023 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваним вироком, оскільки вважає його незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи і вичерпанням можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що огляд відкритих джерел у мережі Інтернет, соціальних сторінок, публікацій у Телеграм-каналах тощо не є належними доказами винуватості ОСОБА_8 , оскільки електронні докази можуть легко підроблюватись, викривлятись або взагалі штучно створюватись. Вказує, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не були безпосередніми свідками будь-якої протиправної діяльності його підзахисного, крім того, показання ними надавались з чужих слів, жодних посилань на конкретних осіб, від яких вони отримали інформацію, свідками надано не було. Їх свідчення носять характер пліток та припущень.

Звертає увагу, що належних, очевидних та беззаперечних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_8 скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення немає, вирок суду першої інстанції ґрунтується виключно на припущеннях та на опосередкованих відомостях і показах свідків, однак прямих та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_8 стороною обвинувачення надано не було.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та про просив вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити, оскільки прокурором не доведено вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений шляхом друкування оголошення в офіційному засобі масової інформації - випуску № 97 від 11 травня 2024 року газеті «Урядовий кур`єр».

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги і провівши судові дебати, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного. Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що судове слідство у справі проведено неповно і не об`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Відповідно, не встановлено й даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, за яке його засуджено оскаржуваним судовим рішенням, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Так, вироком суду ОСОБА_8 ОСОБА_8 визнано винним за ч. 5 ст. 111-1 КК України у тому, що він діючи умисно, незаконно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора в м. Бердянську Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, здійснював організацію та керівництво роботою очолюваним відділом ЖКГ, пошук та підбір кадрів на роботу до вказаного відділу, а також перерозподіл запасних частин, надісланих із підконтрольної частини м. Запоріжжя, між комунальними підприємствами, створеними окупаційною адміністрацією.

Також, ОСОБА_8 , з метою укріплення окупаційної влади, підвищення її іміджу серед місцевого населення, перебуваючи на займаній посаді, вживав заходів для організації проведення ремонтно-відновлювальних робіт доріг на території окупованого м. Бердянська та Бердянського району та для розподілу запчастин для комунальної техніки, яка використовується комунальними підприємствами, створеними окупаційною адміністрацією, що були надіслані з підконтрольної частини Запорізької області та якими неправомірно розпорядився ОСОБА_8 .

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 5 ст. 111-1 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах і відповідають фактичним обставинам справи.

Будь-яких обставин, які б викликали сумнів у сформованих за результатами судового розгляду висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічних носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судових засідань встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Зокрема, в судовому засіданні суду першої інстанції було безпосередньо допитано свідка ОСОБА_9 , який показав, що до повномасштабного вторгнення він був особисто знайомий з ОСОБА_8 . Після окупації м.Бердянська наприкінці лютого 2022 р. ряд місцевих перейшли на бік окупантів, погодились на співпрацю в окупаційних органах влади, в тому числі й ОСОБА_8 , якого він часто бачив біля Бердянської міськради, яку зайняла окупаційна влада. Свідок також пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_8 займав керівну посаду в управлінні ЖКГ окупаційної влади, він усім представлявся як особа, яка відповідає за питання в цій сфері. ОСОБА_8 відбирав у волонтерів гуманітарну допомогу, запчастини. На початку літа 2022 р. ОСОБА_8 звітував про роботу асфальтного заводу, який захопили російські військові. Вважає, що ОСОБА_8 свідомо та добровільно погодився співпрацювати з окупантами.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що він особисто протягом тривалого часу знайомий з ОСОБА_8 . До середини березня 2022 р., коли в місті були лише російські військові, в м.Бердянську ще працювали українські органи влади, а після того, як до міста зайшли рос гвардійці та представники фсб рф, то вони почали створювати свої органи влади. Приблизно наприкінці червня 2022 р. біля виконкому він бачив скупчення людей, які задавали запитання та на які відповідав ОСОБА_8 , після цього він зустрів останнього, між ними відбулась бесіда, під час якої на запитання свідка, що він там робить, той пояснив, що він є відповідальним за житлово-комунальне господарство при окупаційній владі, відповідає також за ремонт доріг, розпоряджається виділеними коштами. Під час цієї бесіди ОСОБА_8 особисто сказав, що він прийняв таке рішення та так буде краще, при цьому вигляд у нього був дуже задоволений.

З показань свідка ОСОБА_11 , який був допитаний під час досудового розслідування в порядку ч.11 ст.615 КПК України і його показання були досліджені під час судового розгляду, випливає, що він до повномасштабного вторгнення був тривалий час знайомий з ОСОБА_8 , після окупації м.Бердянська російські військові майже одразу почали створювати свої органи влади, наприкінці липня 2022 р. свідку стало відомо, що відділ житлово-комунального господарства в окупаційній адміністрації очолив ОСОБА_8 .

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_8 в суді першої інстанції не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду як за місцем своєї реєстрації, так і через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явився.

Апеляційний суд, узагальнюючи зміст показань вказаних свідків, дійшов до висновку, що ними в достатній мірі підтверджується те, що ОСОБА_8 , до повномасштабного вторгнення був знайомий з свідками, після окупації ОСОБА_12 погодився на співпрацю з окупаційною владою, займав керівну посаду в управлінні ЖКГ, відбирав гуманітарну допомогу, запчастини, та звітував про свою роботу. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 бачили його біля виконкому та в управлінні ЖКГ, де він пояснював свою роль, висловлював задоволення від своєї діяльності.

Під час судового розгляду було досліджено письмові докази, з яких можливо зробити висновок, що ОСОБА_8 активно співпрацював з окупаційною владою Бердянська після початку повномасштабного вторгнення. Свідок ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні впізнав його на фотознімку і підтвердив, що бачив ОСОБА_13 в червні 2022 року біля свого будинку. Інтернет-джерела, зокрема публікації на каналах « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і «Бердянськ. Актуально» у Telegram, додатково підтверджують, що ОСОБА_8 займав посаду начальника відділу ЖКГ в окупаційній адміністрації і виступав публічно, описуючи діяльність, пов`язану з ремонтом доріг та роботою асфальтного заводу. Облікова картка особи документує ОСОБА_8 як громадянина України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зібрані докази свідчать про те, що ОСОБА_8 добровільно і свідомо співпрацював з окупаційною владою, виконуючи адміністративні функції в окупованому Бердянську.

В противагу доводам захисника, колегія суддів дійшла до висновку, що дослідженні докази і показання свідків в своїй сукупності є належними і допустимими доказами, які доводять вину ОСОБА_8 в пред`явленому йому обвинуваченні.

По-перше, електронні докази, такі як публікації в Telegram, можуть бути належними за умови дотримання відповідних процесуальних норм їх збирання та верифікації, що й було зроблено органом досудового розслідування у межах КПК України.

У даному випадку достовірність публікації в Telegram підтверджуються показаннями свідків, що свідчить про системність і послідовність доказової бази.

По-друге, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надавали свої свідчення безпосередньо в суді, де їх показання були перевірені та оцінені судом. Їхні свідчення підтверджують, що ОСОБА_8 займав керівну посаду в окупаційній адміністрації та виконував обов`язки, пов`язані з ЖКГ. Вони не є показами з «чужих слів»», а містять конкретні спостереження і факти.

По-третє, відсутність «очевидних та беззаперечних доказів» не означає відсутність достатніх доказів для винесення вироку. Суд оцінює всі зібрані докази у сукупності.

Показання свідків, документи та електронні докази, такі як публікації в Telegram, разом складають обґрунтовану доказову базу.

Тому твердження про неналежність електронних доказів і показань свідків є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Під час апеляційного перегляду, колегія суддів не виявила істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим, вмотивованим і підстави для його скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2023 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4