Справа № 367/3716/24
Провадження №1-кс/367/526/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 17.04.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного 17.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000484, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду 17.04.2024 мобільний телефон марки «Redmi 9 C», яким користується неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який у подальшому було вилучено та поміщено до спец. пакету № PSP 1194881, та мікро сім картку мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яку упаковано до спец. пакету № PSP 1194882, шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Згідно із клопотанням, слідчим відділенням відділу поліції № 2 Бучанського районного правління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 від 17.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням досліджуються обставини незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів. Згідно з обставинами, викладеними в клопотанні, 17.04.2024 до ЧЧ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення про те, що при громадянині ОСОБА_5 , який знаходився по АДРЕСА_1 , було виявлено психотропну речовину, яку останній зберігав з метою збуту. (ЄО 6222).

У клопотання зазначено, що 17.04.2024 ОСОБА_5 запропонував неповнолітньому ОСОБА_4 за невелику винагороду отримати посилку у відділенні Нова Пошта, що знаходиться по вул. Університетська в м. Ірпінь, що прийшла на ім`я ОСОБА_5 . З цією метою, ОСОБА_5 передав неповнолітньому ОСОБА_4 картку мобільного оператора «лайфселл» з номером НОМЕР_1 , на який прийшла поштова посилка, а також свідок ОСОБА_4 сфотографував на власний телефон номер ТТН, яку необхідно отримати. Після чого свідок ОСОБА_4 на виконання домовленостей з ОСОБА_5 отримав у відділенні Нова Пошта два поштових відправлення та передав їх ОСОБА_5

17.04.2024 в період часу з 20:20 по 20:32 на підставі заяви ОСОБА_6 (законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ) було проведено огляд мобільного телефону марки «Redmi 9C», яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у подальшому було вилучено та поміщено по спец. пакету № PSP1194881, а також із вищевказаного мобільного телефону було вилучено мікро-сім картку, яка вилучена та упакована до спец. пакету №PSP1194882.

Слідчий стверджує, що наявні достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза використання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

У судове засідання слідчий не з`явився, 22.04.2024 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Інші учасники про розгляд клопотання повідомлені, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим відділенням відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 17.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме відносно того, що до ЧЧ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення про те, що при громадянині ОСОБА_5 , який знаходився по АДРЕСА_1 , було виявлено психотропну речовину, яку останній зберігав з метою збуту. (ЄО 6222)

Згідно із протоколом огляду місця події від 17.04.2024, проведеного слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області 17.04.2024 в період часу з «20» год. «20» хв. по «20» год. «32» хв. в присутності законного представника ОСОБА_6 та психолога (педагога) ОСОБА_7 проведено огляд мобільного телефону марки «Redmi 9C», яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у подальшому було вилучено та поміщено по спец. пакету № PSP1194881, а також із вищевказаного мобільного телефону було вилучено мікро-сім картку, яка вилучена та упаковано до спец. пакету №PSP1194882.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 18.04.2024 мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 та мікро-сім карту мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , які були вилучені 17.04.2024 в ході проведення огляду місця події, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000484 від 17.04.2024.

18 квітня 2024 року постановою слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 змінено правову кваліфікацію складу кримінального правопорушення в матеріалах досудового розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000484 за ч. 1 ст. 307 на ч. 2 ст. 307 КК України.

18.04.2024 слідчим СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на вилучене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно, що проводився 17.04.2024 у період часу з «20» год. «20» хв. по «20» год. «32» хв., а саме: мобільний телефон марки «Redmi9C», яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який у подальшому було вилучено та поміщено до спец. пакету № PSP 1194881, та мікро сім-картку мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яку упаковано до спец. пакету № PSP 1194882, шляхом тимчасового позбавлення їх власників права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1