Дата документу 08.07.2024Справа № 554/6970/24
Провадження № 1-кс/554/7277/2024
У Х В А Л А

08 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000516 від 03 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на належний ОСОБА_5 автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що 03 липня 2024 року, близько 11 год 20 хв, автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 (військовослужбовець, що перебуває на посаді старшого оператора ВЧ НОМЕР_3 ЗСУ) рухався автодорогою М-03 «Київ-Харків-Довжанський» в напрямку м. Полтава та на 321 км вищевказаної автодороги поблизу с. Циганське Полтавського району, водій не впорався з керуванням, змінив напрямок свого руху та з`їхав за межі проїзної частини дороги в правий по напрямку свого руху кювет. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль перекинувся, а водій ОСОБА_6 загинув від отриманих травм.

03 липня 2024 року відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000516 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України.

В той же день, в період часу з 13 по 15 години, в ході огляду місця події (місця дорожньо-транспортної пригоди) в районі 321 км автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський» поблизу с. Циганське Полтавської міської громади Полтавського району слідчим було виявлено та вилучено автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , котрий зберіг на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди (механічні пошкодження у результаті перекидання у кюветі), у результаті якої водій автомобіля ОСОБА_6 загинув на місці пригоди.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Транспортний засіб вилучений та направлений на зберігання на майданчик ЦЗ ГУНП в Полтавській області, що в АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 03 липня 2024 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що згідно ст. ст. 168 і 237 КПК України вилучений автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 є тимчасово вилученим майном, на яке у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливити втрати слідів злочину.

На підставі викладеного, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також через необхідність проведення слідчих дій та експертних досліджень з використанням вказаного транспортного засобу, задля збереженням слідової інформації, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам. Таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з?явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Власниця майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду вчасно та належним чином у визначеному нормами КПК України порядку, про причини своєї неявки суду не повідомила та заяви про відкладення судового засідання не подала. Разом із тим, неявка останньої в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого від 03 липня 2024 року автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що належний ОСОБА_5 автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення.

При цьому арешт вилученого майна надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування слідчі дії та експертні дослідження, відомості, одержані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на належний ОСОБА_5 автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7