ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0003465 від 04.09.2023 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, із середньою освітою, одруженого (зі слів), раніше неодноразового судимого:

12.12.1997 Ленінським р/с м. Чернівці за ст. 17, 140 ч.3, 140 ч.3, 141 ч.2, 42, 46 КК України на строк 2 роки, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;

21.05.1998 Ленінським р/с м. Чернівці за ст. 140 ч.3, 43 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; звільнився УД 28.04.2000 року на 8 місяців 9 діб;

10.10.2000 Садгірським р/с м. Чернівці за ст. 17, 140 ч.3, 43 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнився 9.12.2003 року по відбуттю строку покарання;

ЄУНСС №727/11521/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-кп/822/161/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.4 ст. 185 КК України

30.03.2004 року Сторожинецьким райсудом Чернівецької області за ст. 395 КК України до арешту на 1 місяць; звільнився по відбуттю покарання 15.06.2004 року;

27.02.2006 року Першотравневим р/с м. Чернівців з ст.ст. 186 ч.3, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився 15.06.2009 року по відбуттю строку покарання;

18.12.2009 року Замостянським райсудом м.Винниця за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнився 11.01.2013 року по відбуттю покарання;

01.08.2013 року Шевченківським р/с м. Чернівці за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 13.06.2017 року по відбуттю строку покарання;

15.12.2017 року Шевченківським р/с м. Чернівці за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;

20.02.2018 року Першотравневим р/с м. Чернівців з ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України (приєднання за вироком Шевченківського р/с від 15.12.2017 р.) до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

25.04.2018 року Першотравневим р/с м. Чернівців з ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України (приєднано вирок від 20.02.2018 р.) до 5 років позбавлення волі;

27.12.2018 року Шевченківським р/с м. Чернівці за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України (приєднано вирок від 25.04.2018 р.) до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 16.08.2023 року по відбуттю покарання.

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ким подано апеляційну скаргу та зміст судового рішення суду першої інстанції.

Не погоджуючись з вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу.

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_6 залишено обрану - тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховано з моменту його затримання, тобто з 05.09.2023 року.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь держави понесені судові витрати за проведення експертиз у розмірі 3824 грн. 00 коп..

Вирішено питання речових доказів.

Доводи апеляційних вимог.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду; ухвалюючи вирок, суд використав недопустимі докази, не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Стверджує, що вини у вчиненні інкримінованих йому злочинах не визнав і їх не вчиняв, у квартирах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 - ніколи не бував і вказаних осіб раніше не бачив. Вказує, що ним було заявлено алібі про те, що в день та час інкримінованих йому крадіжок, знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_12 , який проживає по АДРЕСА_3 .

Звертає увагу колегії суддів, що свідок ОСОБА_13 підтвердив його алібі, та показав, що він деякий час проживав у нього в квартирі, але суд першої інстанції безпідставно не прийняв цього до уваги.

Зазначає, що 5 вересня 2023 року в м. Чернівці його затримали працівники поліції, проте вилучили в нього особисті документи - паспорт та довідки, а також гривні, більше у нічого не вилучали.

Крім того, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в суді показали, що були присутні як поняті під час його затримання, що вони студенти і їх по телефону викликали знайомі працівники поліції, так як їм цікаво приймати участь в оперативно-слідчих діях. Отже, вони є зацікавленими особами, у зв`язку з цим вважає, що протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України відносно нього складений з порушення вимог КПК, а тому він є недопустимим доказом.

Окрім того вказує на протокол впізнання за фотознімками від 05.09.2023 року з потерпілою ОСОБА_10 , в даній слідчій дії приймала участь як понята, сусідка потерпілої - ОСОБА_16 .. 05.09.2023 року ОСОБА_16 , до проведення даного впізнання, була допитана як свідок і при впізнанні, на його думку, вона була зацікавленою особою в даному кримінальному провадженні. Зазначає, що під час впізнання ОСОБА_16 як понята бачила, на яке саме фото вказала потерпіла ОСОБА_10 .. Дані протоколи складені з грубим порушенням вимог КПК, а тому є не допустимими доказами.

Також, не згідний з протоколом огляду відеозапису від 06.09.2023 року (т.1 а.с.71) та протоколом додаткового огляду відеозапису від 06.09.2023 року (т.1 а.с.73-79). Стверджує, що на даних відео не він, а інша особа, і достовірних даних, що це саме він, ні під час досудового слідства, ні в суді достовірно не встановлено, а тому ці відеозаписи не можна приймати до уваги як докази його вини.

На його переконання, наведені докази в їх сукупності і взаємозв`язку свідчать про наявність законних і необхідних підстав для скасування обвинувального вироку відносно нього та закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_17 , у своєму запереченні вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 є необґрунтованою, безпідставною та задоволенню не підлягає, а визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, відповідає вимогам чинного КПК України та ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, зібраних в ході досудового розслідування злочину та досліджених в суді.

Досліджені у суді докази зібрані в порядку встановленому КПК України у своїй сукупності доводять, що саме ОСОБА_18 вчинив крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 поза розумним сумнівом.

Судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, відбувався з дотриманням вимог чинного законодавства, із дослідженням всіх доказів по кримінальному провадженні.

Вважа вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає, як і скерування справи на новий судовий розгляд.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 у вересні 2023 року вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах:

03.09.2023 року біля 12 год. 34 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , в умовах воєнного стану, який був введений із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який діє по теперішній час, реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для інших осіб, проник через не зачинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_5 , звідки викрав жіночу сумку чорного кольору, в середині якої знаходився мобільний телефон марки "Redmi Not 8 Pro", вартість якого становить 3363 грн. 33 коп. (згідно висновку експерта №СЕ-19/126-23/8634-ТВ від 13.10.2023), який належить .

Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3363 грн. 33 коп..

Окрім того встановлено, що 05.09.2023 року в період часу з 09 год .00 хв. по 09 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_6 , в умовах воєнного стану, який був введений із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який діє по теперішній час, реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для інших осіб, проник через незачинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_7 , звідки викрав: телевізор марки «ERGO», модель «32DHS7000», вартістю 6863 грн. 40 коп. (згідно висновку експерта №СЕ-19/126-23/8032-ТВ від 21.09.2023), а також два смарт годинники чорного кольору марки «Canyon» модель «KW-31ВВ» вартістю 909 грн. 30 коп. (згідно висновку експерта №СЕ-19/126-23/8031-ТВ від 21.09.2023) та рожевого кольору марки «Canyon» модель «KW-31RR», вартістю 909 грн. 30 коп. (згідно висновку експерта №СЕ-19/126-23/8033-ТВ від 21.09.2023), які належать ОСОБА_9 ..

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 вийшов з приміщення квартири, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 8682 гривень.

Також встановлено, що 05.09.2023 року в період часу із 16 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_8 , де в умовах воєнного стану, який був введений із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який діє по теперішній час, реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для інших осіб, проник через незачинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_9 , звідки викрав гаманець, всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 1600 гривень, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_19 № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Renault Megan», державний номерний знак НОМЕР_2 , видане ОСОБА_20 , № НОМЕР_3 , та інші дисконтні карти різних торгівельних магазинів, які належали ОСОБА_11 ..

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 вийшов з приміщення квартири, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 1600 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Пояснив суду, що крадіжок не вчиняв. 03.09.2023 року він перебував у свого знайомого ОСОБА_21 на квартирі, а тому не міг перебувати по вул. Комарова, де було вчинено крадіжку. Зазначив, що під час затримання годинники та документи у нього не вилучались. Обставини, викладені у протоколі затримання, не відповідають дійсності. Він жив на кошти, які йому дала співмешканка та батько. Просив виправдати у пред`явленому обвинуваченні.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах адвокат ОСОБА_7 , повністю підтримали свою апеляційну скаргу. Просили вирок районного суду скасувати і закрити відносно ОСОБА_6 кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з не встановленням достатніх доказів доведення його винуватості в суді за ч.4 ст. 185 КК України і вичерпаності можливості їх отримати.

Прокурор ОСОБА_5 просила вирок районного суду залишити без змін, а доводи наведені обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_7 без задоволення, вважаючи їх безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду в доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Вважає, що необхідно критично ставитись до певних показань обвинуваченого та доводів захисту, так як усе зазначене вказує на намагання ОСОБА_6 ухилитись від кримінальної відповідальності та уникнути покарання за вчинене.

Мотиви апеляційного суду при постановленні ухвали і положення закону, яким керується.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, заслухавши доводи апелянтів та заперечення сторони обвинувачення щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Ретельно перевіривши апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Як убачається з вироку суду першої інстанції та матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення в даній справі, тому твердження апелянта в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції, що районний суд неповно оцінив наявні у справі докази, а також дійшов до невірних і суперечливих висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненому діянні, не заслуговують на увагу і колегія суддів погодитись з ними не може та вважає їх необґрунтованими.

Із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел, тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Отже, об`єктом посягання у даному кримінальному провадженні є майно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ..

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягає у таємному викраденні (крадіжці) майна, а саме: мобільного телефону марки "Redmi Not 8 Pro"; телевізора марки «ERGO» та двох смарт годинників чорного та рожевого кольору марки «Canyon»; гаманця з коштами в сумі 1600 гривень, посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_19 , свідоцтва № НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу «Renault Megan» д.н.з. НОМЕР_2 видане ОСОБА_20 та інші дисконтні карти різних торгівельних магазинів.

Склад даного кримінального правопорушення є матеріальним, а отже є закінченим з моменту, коли ОСОБА_6 фактично заволодів майном потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 і мав реальну можливості розпоряджатися ним як своїм власним.

Суб`єктивна сторона у цьому кримінальному правопорушенні характеризується прямим умислом обвинуваченого ОСОБА_6 на заволодіння майном потерпілих, яке йому не належить та розумінням того, що власникам майна завдається матеріальна шкода.

При перевірці вироку суду першої інстанції, апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), за кваліфікуючими ознаками: вчинено повторно, поєднане з проникненням в житло та в умовах воєнного стану, районний суд обґрунтував безпосередньо дослідженими доказами в судовому засіданні, які перевірені апеляційною інстанцією, та яким надана належна юридична оцінка, зокрема:

- витягом з ЄРДР №0003465 від 04.09.2023 року, згідно якого 03.09.2023 року біля 12 год. 34 хв. ОСОБА_6 протиправно проник через незачинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_10 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав жіночу сумку чорного кольору, всередині якої знаходився мобільний телефон марки «Redmi Not 8 pro», вартістю 5200 гривень, який належить ОСОБА_10 ;

- витягом з ЄРДР №0003465 від 05.09.2023 року, звідповідно до якого 05.09.2023 року в період часу з 09 год. 00 хв. по 09 год. 40 хв. ОСОБА_6 протиправно проник через незачинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_11 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав телевізор марки «Ergo» модель «32DHS7000», два смарт годинники чорного кольору марки «Canyon» модель «KW-31ВВ» та рожевого кольору марки «Canyon» модель «KW-31RR», які належать ОСОБА_9 ;

- витягом з ЄРДР №0003465 від 06.09.2023 року, згідно з яким 05.09.2023 року біля 16 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 протиправно проник через незачинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_12 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав гаманець, всередині якого знаходилися кошти в сумі 1600 гривень, посвідчення водія ОСОБА_19 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та інші дисконтні картки різних торгівельних магазинів, які належали ОСОБА_11 ;

- протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення від потерпілих: ОСОБА_10 від 03.09.2023 (а.п.12), ОСОБА_9 від 05.09.2023 (а.п.17), ОСОБА_11 від 05.09.2023 (а.п.37 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2023, у ході проведення якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала особу, зображену на фото №1 ( ОСОБА_6 ), яку двічі зустріла на сходовій клітині в під`їзді свого будинку у період вчинення крадіжки в її квартирі (а.п.25-26);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2023, у ході якого свідок ОСОБА_16 впізнала особу, зображену на фото №4 ( ОСОБА_6 ), як особу, яка 03.09.2023 року біля обіду заходила до під`їзду АДРЕСА_13 (а.п.63-65);

- протоколом затримання ОСОБА_6 о 19 год. 15 хв. 05.09.2023 року, відповідно до якого під час затримання у нього було виявлено та вилученого 6 пластикових дисконтних карток; 2 банківські картки «Ощадбанку» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_19 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 ; грошові кошти в кількості 5 купюр різного номіналу; два смарт годинники чорного та рожевого кольору (а.п.198 -220);

- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 06.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнав смарт годинники чорного та рожевого кольору, який було у нього викрадено (а.п.234-239, а.п.240-244 т.1);

- протоколом огляду від 07.09.2023 року, у ході проведення якого було оглянуто вилучені у ОСОБА_6 під час затримання: банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_6 з терміном дії 02/22; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_19 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 ; 6 пластикових дисконтних карток: картка магазину «Ювест» ювелірний салон, транспортна картка «Чернівецьке тролейбусне управління», дисконтна картка магазину «Живий куток», дисконтна картка дитячого супермаркету «Чудо острів», дисконтна картка магазину «Глянц», дисконтна картка магазину «Копійочка» (а.с.248-258 т.1);

- протоколом огляду від 07.09.2023 року, у ході проведення якого було оглянуто вилучені у ОСОБА_6 під час затримання грошові кошти у розмірі 1320 гривень (1 купюра номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень та 1 купюра - 20 гривень) та 1 долар США (а.с.1-9 т.2);

- довідками УОТЗ ГУНП в Чернівецькій області від 10.10.2023, відповідно до яких здійснено радіотехнічне обстеження, тобто проведено вимірювання радіоефіру спец виробом «NetMonitor v 2.0», та визначено базові станції, які обслуговують місця за адресами: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 (а.п.97, 98, 99 т.2);

- Ухвалою слідчого судді від 19.09.2023, згідно якої слідчому надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні оператора ПрАТ «ВФ Україна», а саме: копію інформації про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абоненту мобільного зв`язку з сім-картки НОМЕР_7 за терміналами ІМЕІ: НОМЕР_8 , ІМЕІ: НОМЕР_9 в період часу з 01.08.2023 року по 19.09.2023 року (а.п.107-109 т.2);

- Ухвалою слідчого судді від 25.09.2023, згідно якої слідчому надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні оператора ПрАТ «Київстар», а саме: копію інформації про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абоненту мобільного зв`язку з сім-картки НОМЕР_7 за терміналами ІМЕІ: НОМЕР_8 , ІМЕІ: НОМЕР_9 в період часу з 01.08.2023 року по час дії ухвали слідчого судді (а.п.116 т.2);

- Ухвалою слідчого судді від 25.09.2023, згідно якої слідчому надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні оператора ПрАТ «ВФ Україна», а саме: копію інформації про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абоненту мобільного зв`язку за терміналами ІМЕІ: НОМЕР_10 , ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ: НОМЕР_12 в період часу з 01.08.2023 року по час дії ухвали слідчого судді (а.п.125 т.2);

- Ухвалою слідчого судді від 02.10.2023 року згідно якої слідчому надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні оператора ПрАТ «Київстар», а саме: копію інформації про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абоненту мобільного зв`язку за терміналами ІМЕІ: НОМЕР_10 , ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ: НОМЕР_12 в період часу з 01.08.2023 року по 02.10.2023 року (а.п.125 т.2);

- протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 19.10.2023 року, відповідно до яких було одержано тимчасовий доступ до документів в ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар», інформацію про які перекопійовано на ДВД диск (а.п.132-137, а.п.139-141 т.2).

Аналіз інформації, отриманої на підставі тимчасового доступу від ПрАТ «ВФ Україна» і ПрАТ «Київстар», згідно якої абонент з номером телефону НОМЕР_7 :

- в період часу з 11 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. 03.09.2023 перебував у зоні дії базової станції ПрАТ «Київстар», що обслуговує місце за адресом м. Чернівці вул. Комарова, 30, а саме: LAC 5450 CID 37639;

- в період часу з 09 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. 05.09.2023 перебував у зоні дії базової станції ПрАТ «Київстар», що обслуговує місце за адресом м. Чернівці вул. Південно-Кільцева, 3, а саме: LAC 5450 CID 21577, 1073;

- в період часу з 09 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. 05.09.2023 перебував у зоні дії базової станції ПрАТ «Київстар», що обслуговує місце за адресом АДРЕСА_8 , а саме: LAC 5450 CID 41756 (а.п.146-154 т.2).

Крім письмових доказів, стосовно яких у колегії суддів відсутні підстави вважати їх неналежними та недопустимими, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 наданими в суді першої інстанції.

Зазначені вище письмові докази є узгодженими між собою та показаннями свідків наданими в суді першої інстанції, які не викликають сумніву у своїй належності та допустимості, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у інкримінованому йому діянні.

Дослідивши відповідно до ст. 94 КПК України вищевказані докази і визнавши їх належними та допустимими, оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), за кваліфікуючими ознаками: вчинено повторно, поєднане з проникненням в житло та в умовах воєнного стану

На переконання колегії суддів, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не вчиняв інкримінованого йому діяння, в якому останній обвинувачується, свого підтвердження не знайшли.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 в частині того, що в нього є алібі на час, коли були вчинені інкриміновані йому злочини, а саме, покази свідка ОСОБА_21 , який підтвердив, що він у цей час гостював у нього, а отже це спростовує його винуватість у висунутому обвинуваченні, то вони не заслуговують на увагу колегії суддів.

Так як, при перевірці матеріалів кримінального провадження, апеляційною інстанцією не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вказував про свідка ОСОБА_21 в ході досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що до показів свідка ОСОБА_21 слід ставитися критично, оскільки вони суперечать доказам наявним у матеріалах кримінального провадження, зокрема інформації отриманої за результатами тимчасового доступу, згідно якої 03.09.2023 в період часу із 11 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. телефон ОСОБА_6 з`єднувався із базовою станцією ПрАТ «Водафон Україна», що розташована по вулиці Комарова, 30 м. Чернівці. Окрім того, відповідно до інформації вхідних та вихідних дзвінків із телефону ОСОБА_6 останній 03.09.2023 телефонував свідку 9 разів, що свідчить про те, що останні не перебували разом в одному приміщенні в цей час.

Доводи апелянта ОСОБА_6 про те, що під час його затримання 5 вересня 2023 року в м. Чернівці, працівниками поліції вилучено в нього особисті документи - паспорт та довідки, а також гривні, більше у нічого не вилучали, також не можуть бути взяті апеляційною інстанцією до уваги.

Так як, із дослідженого судом протоколу затримання від 05.09.2023 року, встановлено, що під час затримання у ОСОБА_6 було виявлено та вилученого 6 пластикових дисконтних карток: 2 банківські картки «Ощадбанку» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_19 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 ; грошові кошти в кількості 5 купюр різного номіналу; два смарт годинники чорного та рожевого кольору.

Згідно долучених до протоколу затримання від 05.09.2023 року письмових пояснень ОСОБА_6 , останній вказував на те, що знайшов зазначені вище предмети неподалік «Чернівецького слідчого ізолятору», що спростовує його ж покази у судовому засіданні про те, що зазначені речі у нього не вилучались.

Аналогічні відомості повідомили свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які були присутні під час затримання ОСОБА_6 в якості понятих. Останні вказали, що у їх присутності у обвинуваченого ОСОБА_6 були вилучені зазначені вище речі, про що зазначили у протоколі затримання.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що поняті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були зацікавлені у проведені вказаної слідчої дії не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як є голослівними та не підтверджені доказами.

Крім цього, також надуманими є твердження апелянта щодо того, що потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_16 не впізнали обвинуваченого, оскільки, у своїх показах не вказали особливості зовнішності обвинуваченого, а саме на татуювання, що знаходяться на його руках.

Оскільки, як потерпіла ОСОБА_10 , так і свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду та під час досудового слідства чітко описали ОСОБА_6 , який був середнього зросту, одягнутий в червону футболку, сині джинси на голові були окуляри, а в судовому засіданні впізнали обвинуваченого.

Щодо татуювання, про які вказує ОСОБА_6 вище ліктів, то слід зазначити, що вони цілком можуть бути непомітні під футболкою із рукавам, а отже не можуть доказом того, що це могла бути інша особа, а не він.

Разом з тим, покази потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_16 підтверджуються також відеозаписом здійсненим біля будинку ОСОБА_10 , зокрема на вказаних записах видно, як особа зовні схожа на обвинуваченого ОСОБА_6 заходить до під`їзду будинку потерпілої, а згодом виходить із якимось предметом у руці (а.п.71-79 т.1).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 у цілому, колегія суддів зазначає, що за змістом кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення надано вичерпні доводи та докази щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Натомість, стороною захисту та самим обвинуваченим ОСОБА_6 , жодним чином не спростовано доказів прокурора в протилежному, тобто у відсутності в діях останнього інкримінованого йому злочину, які можуть бути підставою для розумного сумніву в доведеності його вини.

Доказування тих чи інших обставин злочину часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Проаналізувавши наведені докази в цілому і давши їм оцінку, колегія суддів не може погодитись з поданою апеляційною скаргою, в частині відсутності складу злочину, оскільки усі вищевикладені доводи співвідносяться між собою, не містять істотних суперечностей і підтверджуються іншими об`єктивними доказами, та вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив їх як об`єктивні та визнав допустимими за фактичними обставинами, встановленими судом, які свідчать про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненому. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд у мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Таким чином, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України є вірною та доведеною.

Судова практика ЄСПЛ визначає, що «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та невизнання винності, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, які колегією суддів перевірено, та які не викликають сумнівів у свої належності й допустимості.

Так, колегія суддів погоджується із призначеним ОСОБА_6 покаранням за ст. 185 ч.4 КК України, оскільки воно відповідає тяжкості скоєного злочину, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і призначена в мінімальних розмірах передбачених санкцією статті.

Обставин, які пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встанволено.

Оскільки ОСОБА_6 не визнав своєї провини у вчиненому, а також відсутність інших обставин, які пом`якшують покарання чи істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував при призначенні покарання вимог ст. 69 та ст. 75 КК України.

З огляду на викладене, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються правильними висновками суду першої інстанції.

За таких обставин, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 є належно мотивованим, обґрунтованим та законним, а тому відсутні правові підстави для його скасування та закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з не встановленням достатніх доказів доведення винуватості в суді і вичерпаності можливості їх отримати, як про те апелює обвинувачений.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3