Справа № 288/129/24
Провадження № 1-кс/288/35/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року . смт. Попільня

Слідчий судя Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , представника особи, яка подала клопотання - ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , слідчого СВ - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 15.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду клопотанні ОСОБА_3 вказує, що в провадженні СВ відділення поліції № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 15.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 від 22.01.2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «RENAULT» модель «DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

Накладаючи арешт слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності правових підстав для арешту зазначеного майна, яке залучено у якості речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

З часу накладення арешту на майно, проведено достатньо слідчих дій, зокрема і за участі арештованого автомобіля, проведені дослідження автомобіля. Тобто відпала потреба, тому є підстави для скасування накладеного арешту на автомобіль.

Враховуючи викладене просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000008 від 15.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на тимчасове вилучене майно -автомобіль марки «RENAULT» модель «DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: с. Хомутець, Брусилівського району, Житомирської області та перебуває у постійному користуванні у ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання ТЗ при Відділенні поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Представника особа, яка подала клопотання та власник майна в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання, так як автомобілем необхідно провести слідчі дії.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Надав до суду лист про направлення постанови та доручення про призначення експертизи механізму та обставин дорожньо - транспортної пригоди.

Дослідивши зміст заявлених вимог, матеріали, додані до клопотання, вислухавши особу, яка подала клопотання, її представника, прокурора, слідчого СВ, приходжу до наступного.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог частини 1 статті 170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2024 року, клопотання прокурора Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури - ОСОБА_6 про арешт на майно - задовольнити. Накладено арешт у вигляді позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження тимчасово вилученим майном - автомобілем марки «RENAULT» модель «DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: с. Хомутець, Брусилівського району, Житомирської області та перебуває у постійному користуванні у ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . (тел. НОМЕР_2 ) - з метою збереження речових доказів. Вилучений автомобіль марки «RENAULT» модель «DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 зберігати на майданчику тимчасового тримання ТЗ при Відділенні поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до листа СВ Відділенні поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 08.02.2024 № 461, директору Житомирського НДЕКЦ МВС України направлено постанову та та доручення про призначення експертизи механізму та обставин дорожньо - транспортної пригоди.

Будь -яких відомостей, щодо проведення експертизи та інших слідчих дій з автомобілем матеріали справи не містять.

Накладаючи арешт слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності правових підстав для арешту зазначеного майна, яке залучено у якості речових доказів, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою слідчого про визнання речовим доказом, метою ж арешту майна є необхідність збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, що в подальшому будуть використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження для забезпечення змагальності сторін у кримінальному провадженні та повноти досудового розслідування.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини 1 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до абз.3 п.1 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, арешт майна має бути скасованим, якщо відпали підстави його застосування, або арешт було накладено необґрунтовано.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин,

був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, що передбачено статтею 2 КПК України.

Разом з тим, згідно частини 4 статті 21 КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Відповідно до частини 4, 5 статті 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі"Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"(James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Враховуючи заперечення прокурора та слідчого СВ щодо задоволення клопотання, направлення, з огляду не проведення експертизи, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави скасування накладеного арешту на майно, оскільки в подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення у даному кримінальному провадженні не відпала потреба.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 170, 174, 369, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 15.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1