Єдиний унікальний № 500/1059/15-к
Провадження № 1-кп/946/10/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

про звільнення особи від кримінальної відповідальності

та про закриття кримінального провадження

18 червня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні клопотання захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про закриття в частині обвинувачення у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001587, №0000422, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_8 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (представник ОСОБА_13 ), ОСОБА_14 (представниця ОСОБА_15 ), ОСОБА_16 , ТОВ «Картал-Ю» (представник ОСОБА_13 ), ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Усі потерпілі та представник ТОВ «Картал-Ю» у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судових засідань неодноразово повідомлялися належним чином. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих та представника потерпілої юридичної особи з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі.

Суть питання, що вирішується

1.Під час судового розгляду захисники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з клопотаннями про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні в частині їх обвинуваченням за ч. 2 ст. 125 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, та про закриття кримінального провадження відносно них в цій частині обвинувачення.

Встановлені судом обставини

2.Згідно обвинувальному акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що 09.02.2016 приблизно о 21:00 годині, спільно та за попередньою змовою між собою та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля автозаправної станції «МАХХОІL», яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , нанесли їм удари кулаками та складним ножем, чим спричинили потерпілому ОСОБА_18 тілесні пошкодження у вигляді забійної рани на голові в лівій скроневій області, саден на спинці носа, в лобній області справа, в правій величній області, синця в лобній області справа на межі росту волосся, подряпина на тильний поверхні правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_19 спричинили забійну рану на верхній губі зліва, синець в лобно-тіменній області зліва, а після цього, ОСОБА_6 за допомогою пістолета марки «ZORAKI» здійснив чотири постріли в сторону потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , влучивши один раз в ОСОБА_19 , спричинивши останньому тілесні пошкодження у вигляді вогнепального сліпого поранення на передній поверхні правого передпліччя в нижній третині, які мають незначні швидкоплинні наслідки тривалістю більше шести, але менше 21 доби, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

3.Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

4.Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 також обвинувачуються у вчиненні 02.01.2015 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю і винятковим цинізмом, вчиненого групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, пов`язаного з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

5.У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повністю визнали вину у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК та просили суд звільнити їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК за цим епізодом обвинувачення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому надали суду свою згоду на закриття кримінального провадження з вказаної нереабілітуючої підстави.

6.Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні висловив думку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в частині обвинувачення за ч. 2 ст.125 КК за нереабілітуючими підставами на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, зазначивши, що підстав для зупинення та переривання строків давності немає.

7.З довідок про судимість від 24.05.2024 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в період з 09.02.2016 до 09.02.2019 кримінальних правопорушень не вчиняли та до кримінальної відповідальності не притягувалися. З довідки про судимість від 24.05.2024 та з вироків Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2020 та від 13.03.2024 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив наприкінці жовтня 2019 року та 29.07.2023 злочини, передбачені ч. 2 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК відповідно. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та від суду у вказаний період не ухилялися, у розшук не оголошувалися.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

8.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про задоволення клопотання та про звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК і закриття кримінального провадження в цій частині з таких підстав.

9.Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

10.Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

11.Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

12.Як було встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні 09.02.2016 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі, а на даний час відносяться до категорії проступків, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі.

13.Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у редакції чинної на час діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

14.Відповідно ж до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК чинної редакції особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

15.Таким чином, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК чинної та попередньої редакції встановлені однакові строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, а саме три роки.

16.Згідно ч. 3 ст. 49 КК, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

17.Будь-яких даних, які би свідчили про ухилення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від досудового розслідування чи суду, не встановлено, у зв`язку з чим строки давності відповідно до ч. 2 ст.49 КК не зупинялись. А вчинення ОСОБА_6 наприкінці жовтня 2019 року та 29.07.2023 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК, після спливу трирічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності не перериває перебіг строку давності притягнення до кримінальної відповідальності у цьому кримінальному провадженні за епізодом обвинувачення за ч. 2 ст.125 КК.

18.Отже, саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

19.Крім того, чинним законодавством не заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження у зв`язку з тим, що особа не визнає свою винуватість. З наведеної ч. 8 ст. 284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали суду свою згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст.125 КК відносно них у зв`язку з цим.

20.При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

21.Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні 09.02.2016 кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі (на час його вчинення злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі), після чого вони протягом трирічного строку давності нових злочинів не вчиняли, а також з урахуванням згоди обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на підставі імперативних положень ст. 49 КК вони мають бути звільнені від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК.

22.Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно них в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

23.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 284, 370 372, ч. 2 ст. 376 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

2.Звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, від кримінальної відповідальності за цим епізодом обвинувачення, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК.

3.Закрити кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422, в частині обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст.125 КК на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку з їх звільненням від кримінальної відповідальності.

4.Застосовані під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі арешт майна відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2016, залишити без змін до розгляду іншого виділеного кримінального провадження відносно іншої особи.

5.Накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2016 арешт на DVD-диск з відеозаписами з камер відеоспостереження Банку «Південний» за 09.02.2016 залишити без змін, та залишити їх в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

6.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

7.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8.Повний текст ухвали оголошений 20 червня 2024 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1