Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/854/2023
У Х В А Л А

12 січня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0001387 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2023 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів, вислуховування прокурора та обвинуваченого суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету цього кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 31 жовтня 2023 року старшим слідчим слідчого відділу відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 та у той же день затверджений прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 .

Як зазначив автор обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин

[він], будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, а саме: 26.01.2022 засуджений Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 України до покарання у вигляді 3 місяців арешту та 18.11.2022 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання, відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не встав та знову вчинив кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час, за наступних обставин.

Так, 16.10.2023 у період часу з 21:01 по 21:23 ОСОБА_4 , перебував у приміщенні магазину «АТБ», що розташований у приміщенні торгового центру за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, продукції, що належить ТОВ «АТБ-Маркет» .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, пересуваючись по торгівельній залі повз стелажі з продукцією, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, скориставшись тим, що його злочинні дії були не помітні для оточуючих, збирав зі стелажів продукцію магазину та складав до кишень, а саме:

1.Упаковку охолодженого філе стегна курячого тм «Знатна курка» ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», вагою 0,892 кг., вартістю 151 грн. 54 коп.

2.Упаковку охолодженого філе стегна курячого тм «Знатна курка» ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», вагою 0,805 кг., вартістю 136 грн. 76 коп.

3.Пляшку алкогольного напою «Billy Gin», 40%, об`ємом 0,5 л., вартістю 134 грн. 17 коп.

4.Консерву «Яловичина у власному соку» тм «Своя лінія», вагою 325 г., вартістю 84 грн. 60 коп.

5.Два морозива «Стакан Великан» тм «Ласунка», вагою 100 гр., вартістю 25 грн. 13 коп. за одиницю.

6.Упаковку яєць тм «Своя лінія», 10 шт., вартістю 54 грн. 90 коп.

7.Сир м`який моцарелла тм «Золотий резерв», вагою 180 гр., вартістю 49 грн. 20 коп.

8.Сир плавлений тм «President», вагою 120 гр., вартістю 51 грн. 20 коп.

9.Продукт з сала «Сало по-Українськи» тм «Своя лінія», вагою 0,473 гр., вартістю 135 грн. 60 коп.

10.Продукт молоковмісний сирний «Столичний», 50%, тм «Тульчинка», вартістю 43 грн. 40 коп.

11.Дві консерви «Свинина у власному соку» тм «Своя лінія», вагою 325 г., вартістю 73 грн. 90 коп. за одиницю.

12.Продукт зі свинини сирокопчений «Шийка свиняча» тм «Добров» ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит Плюс», вагою 0,231 кг., вартістю 177 грн. 18 коп.

13.Ковбасу напівкопчену «Дрогобицька» тм «Добров» ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит Плюс», вагою 0,320 кг., вартістю 41 грн. 52 коп.

Після чого, ОСОБА_4 утримуючи вищеперерахований товар ТОВ «АТБ-Маркет» загальною вартістю 1258 грн. 13 коп. при собі, попрямував на вихід з магазину «АТБ», оминаючи касову зону, через вхідні автоматичні двері, які не призначені для виходу, та направився у бік виходу з приміщення торгового центру, тим самим виконавши усі дії, які ОСОБА_4 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були викриті співробітниками охорони ТОВ «АТБ- Маркет» та ОСОБА_4 не зміг розпорядитись викраденим майном.

Ці дії обвинуваченого кваліфіковані за частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Б. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.

Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.

Таке доводить, що підстави для повернення цього обвинувального акту, що передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, наразі також є відсутніми.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

В. Стосовно питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Відповідно до приписів статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України це кримінальне провадження має здійснюватись суддею одноособово.

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет та навантаження суду та учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 20 лютого 2024 року на 15:00 годину.

3. При цьому враховуючи, що в цьому випадку про проведення закритого судового засідання сторони не просять, та передбачені законом підстави для такого є відсутніми, розгляд справи слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

4. Судове засідання у цьому кримінальному провадженні слід здійснювати за участі обвинуваченого, прокурора та представника потерпілого.

Г. Стосовно запобіжного заходу, який має бути застосованим відносно обвинуваченого.

І……Під час здійснення цього кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та існують ризики того, що, перебуваючи на волі, він може вдатись до ухилення від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Обвинувачений у суді просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення, пояснивши таке.

2.1. Дійсно, станом на 16 жовтня 2023 року він перебував під цілодобовим домашнім арештом в зв`язку з його обвинуваченням у вчиненні крадіжки з магазину "Аврора", це обвинувачення по суті до теперішнього часу судом не розглянуте.

2.2. В зв`язку з обранням відносно нього такого запобіжного заходу він був позбавлений можливості працювати, за такого мав у своєму розпорядженні лише кошти, які йому надавались його родичами.

До того ж, продукти харчування йому також привозили родичі.

2.3. 16 жовтня 2023 року в нього закінчилась їжа; його родич не зміг привести йому продукти харчування через зайнятість по роботі.

Він /родич/ перевір йому на картку певну суму грошей, та він / ОСОБА_4 / вирішив придбати собі їжу самостійно, для чого вирушив до магазину "АТБ".

У магазині він відібрав собі продукти харчування, проте наявної в нього суми не було достатньо для того, що розрахуватись за всі продукти. Тож, він попрямував до виходу з магазину, де був затриманий охоронцями.

2.4. Також вказував, що має професію - водій тролейбусу - з огляду на що у разі його звільнення з-під варти може мати офіційний заробіток та заробляти достатньо.

Також відзначив, що має постійне місце проживання.

2.5. Обвинувачений також вказував про те, що має намір добровільно вступити до лав Збройних Сил України та стати на захист незалежності та суверенітету України.

ІІ……Вирішуючи заявлене прокурором клопотання суд, окрім наведених вище обставин, враховує й таке.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 19 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 грудня 2023 року.

12 грудня 2023 року в порядку частини 5 статті 615 Кримінального Кодексу України був продовжений на строк до 12 лютого 2024 року.

2. Під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий суддя виходив з того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити новий злочин.

3. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

ІІІ……Під час вирішення заявленого клопотання суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

2. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під ставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

3. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

4. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

/частина 1/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

/частина 3/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема:

1)щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2)щодо злочину, який спричинив загибель людини;

/частина 4/

5. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

6. Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та норм статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

6.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

6.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

6.3. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

6.4. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

ІV…...З огляду на процитовані приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Оскільки по справі лише завершене підготовче провадження, обґрунтованість версії про вчинення ОСОБА_4 злочину, , що йому інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

2. Разом з цим, стосовно версії, викладеної в обвинувальному акті, суд відзначає таке.

2.1. Зміст висунутого ОСОБА_4 обвинувачення полягає, зрештою, у тому, що він, відібравши відповідно до встановлених у магазині "АТБ" правил товар, виявився неспроможним розплатитись за нього.

При цьому за межі території магазину він не вийшов, товар за межі території магазину не виніс.

Така ситуація вочевидь не є "позаштатною" та вочевидь не вимагала від працівників "охорони ТОВ "АТБ-Маркет" вчинення дій, які виходять за межі нормальної роботи магазину.

З огляду на це, рішення як самих працівників "охорони", так й - працівників органів досудового розслідування - саме про "оформлення" цієї штатної ситуації, як замаху на злочин, не можна вважати повною мірою чесними та неупередженими, а за такого - добросовісними.

2.2. Таке, в свою чергу, спонукає неупереджену та розумну людину вдатись скоріше - до дій щодо перевірки дій осіб, які вчиняли дії щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, ніж - до дій щодо перевірки обґрунтованості тверджень органів досудового розслідування про вчинення ним злочину.

Отже, висунуту ОСОБА_4 "підозру" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу слід вважати "обґрунтованою", але - лише вкрай незначною мірою.

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

Наявність цього ризику наразі випливає з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

2. Прокурор стверджує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може продовжити вчинення злочину.

Проте, зміст посилань прокурора про наявність цього ризику видається, щонайменш, недобросовісним, з огляду на таке.

2.1. Обгрунтовуючи наявність цього ризику, прокурор посилається про те, що обвинувачений вчинив злочин проти власності, перебуваючи під цлодобовим домашнім арештом, який був застосований до нього в зв`язку із вчиненням іншого злочину проти власності.

2.2. Той факт, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений перебував під цілодобовим домашнім арештом, сторонами кримінального провадження не заперечується.

2.3. В той же час суд нагадує, що змістом подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є ніщо інше, як обставини отримання предметів харчування, які вочевидь є предметами першої необідності.

.При цьому суд зауважує, що внаслідок застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинувачений був вочевидь позбавлений у законний спосіб самостійно отримати такі предмети.

За такого якщо припустити, що версія органів досудового розслідування відповідає дійсності, слід дійти того, що дії обвинуваченого щонайменше межують із вчиеними у стані крайньої необхідності.

Використання ж дій, вчинених у такому стані, задля доведення певної спрямованості поведінки обвинуваченого, зокрема його схильності до вчинення злочинів є як не облідним, то неписьменним.

2.4. Інших посилань на підтвердження наявності цього ризику прокурор не навів; матеріали кримінального провадження відомостей про інші обставини, що можуть бути використані з метою обгрунтування наявності цього ризику, не містять.

Отже, ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів суд вважає недоведеним.

Твердження прокурора про вчинення обвинуваченим попереднього злочину наразі не є доведеними у встановленому законом порядку, адже на теперішній час обвинувачений у встановленому законом порядку не визнаний винуватим у вчиненні злочину, в зв`язку разі вирок суду щодо цих обставин є відсутнім

Стосовно запобіжного заходу, який має бути застосованим відносно обвинуваченого.

Вирішуючи питання про запобіжний захід, якій має бути застосованим відносно обвинуваченого, суд виходе з характеру ризиків, на запобігання яким запобіжний захід має бути спрямованим.

При цьому суд підкреслює, що метою застосування запобіжного захлжу є ніщо інше, як забезпечення можливості судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зазначає наступне.

1. Застосовуваний на теперішній час до обвинуваченого запобіжний захід /у вигляді тримання під вартою/, будучи виключним, вочевидь не є домірним ані ступеню обгрунтованості висунутої ОСОБА_4 підозри, ані характеру ризиків, на запобігання яким має бути спрямований запобіжний захід.

2. Далі, суд враховує, що в цьому випадку наявним є лише один ризик, а саме ризик вчинення ОСОБА_4 дій, щодо переховування від суду.

Та такому ризику цілком можно запобігти шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід слід змінити з тримання під вартою на домашній арешт.

Стосовно умов тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

1. Місцем перебування обвинуваченого під домашнім арештом слід визначити місце його проживання, а саме будинок

АДРЕСА_3 . При цьому враховуючи, що обвинувачений, перебуваючи під домашнім арештом, має забезпечувати себе, для чого працювати аби мати можливість задовольнити свої природні потреби йому слід заборонити залишати житло у нічний час доби.

3. При цьому з метою досягнення мети застосування запобіжного заходу відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України на обвинуваченого слід покласти додаткові обов`язки, а саме:

-не відлучатись з міста Миколаєва без дозволу суду;

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-докласти зусиль до працевлаштування або - до вступу до лав Збройних Сил України або інших передбачених законом військових формувань;

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на "20" лютого 2024 року на 15-00 годину.

4.Клопотання прокурора - задовольнити частково, клопотання захисту - задовольнити.

Змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло протягом певного періоду доби.

Визначити місцем перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом на виконання цієї ухвали будинок АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло у період часу з 20:00 години до 06:00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-не відлучатись з міста Миколаєва без дозволу суду;

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-докласти зусиль до працевлаштування або - до вступу до лав Збройних Сил України або інших передбачених законом військових формувань;

Строк дії цього запобіжного заходу встановити - до 12 березня 2023 року.

5.Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_4 у строк до 14 лютого 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_9 =