Справа № 645/1245/22
Провадження №1-кс/645/590/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2024 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

встановив:

ОСОБА_3 , в особі свого представника адвоката ОСОБА_4 , звернулась до Фрунзенського районного суду м.Харкова з заявою, в якій просить суд скасувати арешт на майно, а саме на 15/18 частки житлового будинку, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1), що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , який був накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2022 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.12.2022 року задоволено клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000062 від 12.10.2022 р. за ч.4 ст.190 КК України, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на 15/18 часток житлового будинку, загальною площею 56,8 кв. м., житловою площею 39,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 1), що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Відповідно до поданого прокурором клопотання - останній ставив під сумнів законність та правомірність договору дарування, котрий був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за номер - № 2066, але жодного доказу, котрий би підтверджував фіктивність правочину суду не було надано, лише протокол допиту потерпілої, котра через похилий вік (95 років) має певні складнощі зі слухом та пам`яттю. Згідно п. 1 глави 3 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Міністерством юстиції України 22.02.2012р., яка діяла на момент посвідчення заповіту, при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина. У разі якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати правочин, заяву або інший документ, підписує інша фізична особа, нотаріус установлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Реквізити документа, за яким встановлено особу громадянина, записуються нотаріусом у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Копія документа, на підставі якого встановлюється особа, долучається нотаріусом до примірника правочину (свідоцтва); що залишається в справах нотаріуса. Належним чином не зібрані докази, котрі би підтверджували подію кримінального правопорушення, оскільки нотаріуса ОСОБА_6 не допитано, а також на той момент не вилучено документи, котрі були у приватного нотаріуса в наявності, котрі би підтверджували чи спростовували саму подію правочину, через це можна зробити висновок про передчасність та не об`єктивність клопотання прокурора. Проведена за ініціативи сторони обвинувачення почеркознавча експертиза не підтвердила фіктивність самого підпису та правочину вцілому, лише зазначено, що у графі «Дарувальник» прізвище та ініціали можливо написані не ОСОБА_7 , але сторона обвинувачення не надала можливості поставити питання експерту, також варто було врахувати, що у людини похилого віку (95 років) присутнє тремтіння рук, через це і є похибки і розбіжності у написанні деяких літер та слів. Також прокурором не надано підтвердження правомірності проведення самої експертизи, а саме не надано «Постанову про проведення експертизи», тому посилатися на її результати не має права. Відповідно п.1 п.2 ст. 86 КПК України «Висновок експерта» є недопустимим доказом. Отже, жодного ризику, відповідно до якого є необхідність накладення арешту не зазначено та не доведено.

У судове засідання заявник та представник заявника не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені заздалегідь та належним чином, від представника заявника ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені заздалегідь і належним чином, від прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

16.04.2024 року від заступника керівника окружної прокуратури ОСОБА_9 надійшла постанова про закриття кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Дослідивши матеріали заяви, постанову про закриття кримінального провадження 0000062 за ч.4 ст.190 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 про арешт майна. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на 15/18 часток житлового будинку, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 від 02.04.2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 за ч.4 ст.190 КК України від 12.10.2022 року, закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Втім, частини третя та четверта статті 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінального провадження та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Разом із тим у даній справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати. Крім того, у КПК України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді згідно з КПК України накладений арешт у кримінальному провадженні саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Оскільки арешт накладено в даному кримінальному провадженні за правилами КПК України, питання про зняття такого арешту необхідно розглядати за правилами кримінального судочинства.

Вказане вище узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої Палати ВС від 30 червня 2020 року у справі 727/2878/19.

З урахуванням викладеного, а також того, що на підставі постанови слідчого кримінальне провадження закрито та зазначена постанова не скасована, суд дійшов висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, в подальшому застосуванні арешту потреба відпала, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовільнити.

Скасувати арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на 15/18 частки житлового будинку, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1), що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2022 року (справа №645/1245/22, провадження №1-кс/645/291/22)

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1