Справа № 183/983/24
№ 1-кп/183/1297/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000075 від 21.09.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгороднє, Дніпропетровської обл., громадянина України, працює настоятелем храму в честь Ікони Божої Матері «Призри на смирення» парафії Дніпродзержинської (Кам`янської) єпархії УПЦ, маючого середньо-спеціальну освіту, не є особою з інвалідністю, маючого на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2024 року. ОСОБА_5 будучи настоятелем храму в честь Ікони Божої Матері «Призри на смирення» парафії Дніпродзержинської (Кам`янської) єпархії УПЦ, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи доступ до мережі Інтернет, використовуючи власний мобільний телефон марки «Redmi 9NFC» за допомогою зареєстрованого користувача під псевдонімом « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціальній мережі «TikTok», розмістив публікацію ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1 , яка містить інформацію з висловлюваннями щодо культури та традицій семітських народів, а саме євреїв, в якій наявний елемент порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної, релігійної належності, який полягає у поширенні та схваленні використання образливих, презирливих іменувань за етнічною ознакою по відношенню до етнічної або релігійної групи чи її окремих представників, а саме представників єврейської національності, що є доступною для загального ознайомлення всіх користувачів зазначеної соціальної Інтернет-мережі «TikTok», які відвідували його сторінку.

Реалізуючи свій прямий умисел, поширив відеозапис в соціальній мережі «TikTok» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Зокрема в частині відеозапису (мовою оригіналу): «Потому что ты крестьянин, а не жыд... Мы воздержимся от мяса не потому чтоб они были не чисты... как воздерживаются от них жыды», яка в свою чергу викликає серед користувачів медіа ресурсу настрої неприязні, ворожнечі, огиди до євреїв, містять образу почуттів нації у зв`язку з їх національною належністю, ідеологічними уподобаннями, нівелюють культурні цінності єврейського суспільства, тобто містять ознаки приниження національної честі та гідності.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161 КК України - вчинення умисних дій, спрямованих на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, і образу почуттів громадян у зв`язку з їх релігійними переконаннями.

При цьому, під час досудового розслідування між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника - адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку 31 січня 2024 р. укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої сторони добровільно погодилися на формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 161 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження та узгодили призначення покарання обвинуваченому, за ч. 1 ст. 161 КК України у виді обмеження волі на строк два роки та із застосуванням положень ст. 75 КК України встановити іспитовий строк.

В зазначеній угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.

Потерпілий надав прокурору письмову згоду в якій зазначив свою згоду на укладання прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості з обвинуваченим.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України за вище викладених обставин, просив суд затвердити укладену ним угоду про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що він повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів .

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних дій, спрямованих на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, і образу почуттів громадян у зв`язку з їх релігійними переконаннями, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.

Крім того, обвинуваченому зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.

Потерпілий надав прокурору письмову згоду в якій зазначив свою згоду на укладання прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, одружений, має вісім дітей, шестеро з яких неповнолітні, раніше не судимий.

Санкцією ч. 1 ст. 161 КК України передбачене покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, приймаючи до уваги особу винного, суд вважає правомірним узгодження сторонами угоди покарання в межах санкції ч. 1 ст. 161 КК України у виді обмеження волі на строк два роки із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Отже, зміст укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України та вимогам кримінального кодексу України (щодо призначення покарання), не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 961 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 962 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як встановлено судом знаряддям інкримінованого обвинуваченому злочину є: мобільний телефон марки «Redmi 9NFC» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , ноутбук марки «Lenovo» без серійного номеру із зарядним пристроєм, системний блок «Zalman», с/н А01848.

Отже, щодо вказаного майна слід застосувати спеціальну конфіскацію.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31 січня 2024 року про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000075 від 21.09.2023 р. між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника - адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 9 ст.100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави мобільний телефон марки «Redmi 9NFC» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , ноутбук марки «Lenovo» без серійного номеру із зарядним пристроєм, системний блок «Zalman», с/н А01848.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1