Справа № 367/4466/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4304/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2024 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , яке обґрунтовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацію майна. Вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказував, що застосування іншого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні не є можливим.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 27 липня 2024 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою, врахував дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, з огляду на стадію судового розгляду, на якій обвинувачений показань суду не надавав і судом продовжується дослідження доказів, що не виключає мотивацію для незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому суд вважає доведеними існування ризиків, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі переховуватися від суду. Суд взяв до уваги обставини кримінального правопорушення, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, та не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає ухвалу суду незаконною, оскільки не були досліджені (або досліджені з порушенням) обставини на які вказувала сторона захисту та не враховано положення ст.17, 178 КПК України, оскільки ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а поводження з особою, вина якої не встановлена обвинувальним вироком, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів реального існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в тому числі переховування від суду, впливу на свідків чи потерпілих та вчинення іншого кримінального правопорушення. В клопотанні не вказується, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вважає, що судом не було взято до уваги наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Також зазначає, що клопотання прокурора не містить посилання на протоколи допиту свідка ОСОБА_10 від 26.05.2022 року, свідка ОСОБА_11 від 07.09.2022, свідчення яких свідомо не відображаються прокурором, оскільки виключають склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК України.

Також вважає, що суд зобов`язаний був застосувати положення ч.3 ст.183 КПК України та визначити розмір застави.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Захисник в судове засідання двічі не з`явився, незважаючи на заявлене клопотання про участь у розгляді апеляційної скарги, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений, про причини неявки не повідомив.

Обвинувачений повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги особистої заяви не направив.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний за наявності клопотань суд під час судового розгляду розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, врахувавши при цьому вимоги ч.6 ст.176 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, направлених проти основ національної безпеки України, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також проти життя та здоров`я особи, приймаючи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України відносяться, в тому числі, і до категорії особливо тяжких злочинів, характер вчинених правопорушень, колегія суддів вважає, що висновки суду про продовження існування зазначених прокурором ризиків є такими, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують продовження дії обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Посилання захисника обвинуваченого на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора містить вичерпні відомості щодо існування заявлених ризиків з посиланням на відповідні докази, судом в повній мірі було перевірено наявність ризиків та доводам прокурора надано належну оцінку.

Надаючи оцінку ризику можливості ОСОБА_7 переховуватися від суду, необхідно зазначити, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Ризик впливу на свідків та потерпілих теж є реальним з огляду на те, що обвинувачений після вчинення кримінальних правопорушень вдавався до вмовлянь, підкупу, погроз фізичною розправою та вказівок про необхідність укриття інформації, яка відома свідкам про його злочинну діяльність.

Посилання захисника на те, що вина особи має бути доведена в законному порядку із постановленням обвинувального вироку, відповідає вимогам закону, однак питання винуватості не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки вказані питання віднесені до компетенції суду першої інстанції.

Доводи захисника, що судом не було взято до уваги наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції надавав оцінку вказаним обставинам та прийшов до обґрунтованих висновків про те, що наявність міцних соціальних зв`язків не може слугувати безумовною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Доводи апеляційної скарги про наявність у суду обов`язку визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави суперечать вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: