Справа № 357/8622/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква кримінальне провадження за № 0000103 від 14.12.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Талалаївка, Христинівського району області, громадянина України, зі слів одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КПК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та який діє і на теперішній час. Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_1 .

25.02.2022 солдата по мобілізації ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 40 від 25.02.2022 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого навідника 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , зараховано на всі види забезпечення. В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 233 від 04.09.2022 старший солдат ОСОБА_4 знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 . Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, солдат по мобілізації ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків. Однак, під час дії воєнного стану військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, 23.11.2022, не пізніше 10 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби ( АДРЕСА_2 ), після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини НОМЕР_2 до 16 год 55 хв 08.05.2024, тобто до моменту його затримання у порядку ст. 208 КПК України.

Своїми діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні сторони провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ними 26.06.2024.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 26.06.2024, укладеної між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, враховуючи обставини даного кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , замість позбавлення волі строком на два роки призначити йому покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, а саме два роки.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_4 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 5 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди.

Зокрема, ОСОБА_4 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на момент вчинення кримінального правопорушення вважається особою раніше не судимою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. При цьому, наявні інші обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України, які суд визнає такими, що пом`якшують покарання та які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення є те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 , неодноразово в 2022 році брав участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час чого отримання поранення. Крім того, ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

За таких обставин, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також, те, що дане кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України вчинено 23.11.2022, тобто до набуття чинності законом, який встановлює заборону у застосуванні ст. 69 КК України за його вчинення, тому наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 та з урахуванням тяжкості вчиненого, особи винного, наявна можливість призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, тобто із застосуванням ст. 69 КК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_4 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2024 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 : АДРЕСА_3 строком до 06.07.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 26.06.2024 по матеріалам кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 14.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді 2 ( двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку: день за день, починаючи з 08.05.2024 року (з дня фактичного затримання) і до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1