Справа № 302/284/24
Провадження № 1-кп/302/73/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2024 рокусмт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000020 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Торунь Міжгірського району Закарпатської області, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

25 січня 2024 року, біля 16-00 годин ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці, біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин затіяв словесну сварку із громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем будинку АДРЕСА_2 . Під час сварки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс один удар своєю головою в область чола ОСОБА_5 , після чого наніс три удари кулаками рук в область обличчя останнього.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 , згідно з висновком судового-медичного експерта №14/м від 29.01.2024 року потерпілому ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя справа в підочній ділянці, синця на шкірних покривах обличчя зліва, який захоплює верхню та нижню повіку та синця на шкірних покривах спинки носа дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії.

По давності вкладаються в час події, яка мала місце 25.01.2024 року та відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, що кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно із заявою ОСОБА_4 від 07.03.2024 року, яка була підписана ним в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. При цьому, ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно положень ч.2 ст.302 КПК України, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а.с.9-10).

Згідно із заявою потерпілого ОСОБА_5 від 07.03.2024 року, потерпілий по справі не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні (а.с.1).

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Згідно з ч.2 ст.302 КПК України до обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, та за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості. При цьому, суд дослідив матеріали кримінального провадження, а саме: Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 27.01.2024 року (а.с.1-2), рапортом інспектора - чергового ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 26.01.2024 року (а.с.3), протокол прийняття заяви ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.01.2024 року (а.с.4), письмові пояснення ОСОБА_5 від 26.01.2024 року (а.с.5), письмовими поясненнями ОСОБА_8 від 26.01.2024 (а.с.6), постанову про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від 27.01.2024 (а.с.10); висновок судово-медичної експертизи № 14-м від 02.02.2024 року відносно потерпілого ОСОБА_5 , складений судово-медичним експертом Хустського районного відділення СМЕ ОСОБА_9 (а.с.13-14); постанову про визнання потерпілим ОСОБА_5 від 27.01.2024 року (а.с.16), протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 від 27.01.2024 року (а.с.19-21); протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 29.01.2024 року (а.с.22-25); протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 31.01.2024 року (а.с.26-27); письмове пояснення ОСОБА_4 від 05.03.2024 року (а.с.28-29); повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 05.03.2024 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.42-44), протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 058.03.2024 (а.с.45-47); доручення про надання безплатної вторинної правової допомоги по кримінальному провадженню адвокатом ОСОБА_6 від 06.03.2024 № 001-070000605 (а.с.52); характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.30-36).

Вивчивши обвинувальний акт, додані до нього заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , матеріали досудового розслідування, суд вважає, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за тих обставин, як вони викладені в обвинувальному акті, та ці обставини жодною стороною не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, у тому числі щодо беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до положень ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

Відповідно до ст.65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання за скоєне, суд також керується ч.2 ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи та який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, в ході досудового розслідування сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на теперішній час ніде не працює, не навчається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає, стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_4 відсутні: на його утриманні неповнолітні діти чи непрацездатні особи не знаходяться, особою з інвалідністю ОСОБА_4 не являється, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра він не перебуває. Разом з тим, ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та чітко визначене місце фактичного проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, що вбачається з характеристики старости Торунського старостинсь-кого округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, зокрема ОСОБА_4 підтримує з сусідами дружні стосунки, вимогливий до себе, користується повагою серед односельчан, скарг на його поведінку не надходило (а.с.36).

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального проступку, а також враховуючи особу обвинуваченого, його молодий вік, сімейний та матеріальний стан, відсутність судимостей, а також щире каяття у скоєному, відсутність на теперішній час матеріальних та/або моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_5 , тому суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з ізоляцією його від суспільства та знаходить підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання за скоєння кримінального проступку проти життя та здоров`я особи, у вигляді громадських робіт, в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідає тяжкості кримінального правопорушення (проступку) та особі обвинуваченого ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.302,368,370,374,381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня винесення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_11