ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9965/24
провадження № 1-кс/753/1639/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2024 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу підозрюваного ОСОБА_3 , подану в межах кримінального провадження № 0000004 в порядку ст. 206 КПК України,

У С Т А Н О В И В:

22.05.2024 засобами поштового зв`язку від ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга, подана в межах кримінального провадження № 0000004 в порядку ст. 206 КПК України, в якій він просив:

- забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 шляхом його переведення з Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Відповідно до протокола автоматичного визначення слідчого судді від 22.05.2024 для розгляду справи визначено суд у складі слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 22.05.2024 суд відкрив провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_3 , поданою в межах кримінального провадження № 0000004 в порядку ст. 206 КПК України; призначив розгляд скарги на 12 год. 35 хв. 23 травня 2024 року; викликав в судове засідання:слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві в кримінальному провадженні № 0000004; прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва в кримінальному провадженні № 0000004; відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його доставку з ізолятора тимчасового тримання ГУНП у м. Києві до зали судових засідань Дарницького районного суду м. Києва для особистої участі в розгляді скарги; зобов`язав уповноважену особу ізолятора тимчасового тримання ГУНП у м. Києві забезпечити участь ОСОБА_3 в розгляді скарги о 12 год. 35 хв. 23 травня 2024 року в режимі відеоконференції між Дарницьким районним судом м. Києва та ізолятором тимчасового тримання ГУНП у м. Києві.

На обґрунтування скарги ОСОБА_4 зазначив таке. Незаконне тримання його в ІТТ ГУНП у м. Києві порушує його права, оскільки ІТТ належним чином для довготривалого утримання не обладнаний, відсутні лікарі, тому він позбавлений можливості звернутися за належною йому медичною допомогою.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції скаржник повідомив суду, що оскільки ІТТ належним чином для довготривалого утримання не обладнаний, відсутні лікарі, і у випадку погіршення його стану здоровя приїжджають лише лікарі швидої допомоги, які не можуть його госпіталізувати, він позбавлений можливості звернутися за належною йому медичною допомогою. Просив скаргу задовольнити та перевести його з ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Від слідчого надійшла заява про розгляд скарги без його участі, у якій він просив долучити до скарги копії матеріалів, якими обґрунтовується утримання ОСОБА_3 в ІТТ ГУНП у м. Києві.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані за клопотанням слідчого копії матеріалів кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Згідно зі ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція міститься у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

Суд установив таке.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2024 (справа № 761/11599/24, провадження № 1-кс/761/7993/2024) до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання від вартою. Строк дії ухвали встановлено в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.05.2024 включно. Визначено заставу в розмірі 3 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 9 069 000,00 грн.

Відомостей про внесення застави не надано.

Отже, ОСОБА_5 не є особою, яка позбавлена свободи через відсутність відповідного судового рішення чи не звільнена з-під варти після внесення застави в порядку, який установлений КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» визначено, що забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Як передбачено ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 29.03.2024 у межах кримінального провадження № 0000004 застосовано щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи безпеки та утримувати його в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві у період з 29.03.2024 по 29.04.2024 з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 26.04.2024 у межах кримінального провадження № 0000004 застосовано щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи безпеки та утримувати його в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві у період з 29.04.2024 по 26.05.2024 з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постанови слідчого мотивовані тим, що від УКР ГУНП у м. Києві, які здійснюють супроводження кримінального провадження № 0000004, надійшла інформація про те, що ОСОБА_3 у межах Київського СІЗО загрожує небезпека життю та здоров`ю.

Таким чином, підозрюваний утримується в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві у зв`язку із застосуванням щодо нього заходів безпеки на підставі постанови слідчого від 26.04.2024 у межах кримінального провадження № 0000004, яка діє до 26.05.2024.

Водночас, наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного не належить до компетенції слідчого судді під час розгляду скарги в порядку статті 206 КПК України, оскільки таке питання вирішується слідчим суддею в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за ст. 303 КПК України відповідно до встановленої законом підсудності, пунктом 6 частини першої якою передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки, тому суд відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись нормами ст. 206, 309, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу підозрюваного ОСОБА_3 , подану в межах кримінального провадження № 0000004 в порядку ст. 206 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1