Номер провадження: 11-сс/813/320/24
Справа № 947/2842/24 1-кс/947/1156/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 від 12 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2024 року було задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 березня 2024 року включно.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 664 640 (два мільйона шістсот шістдесят чотири тисячі шістсот сорок) гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-не відлучатися із міста Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-носити електронний засіб контролю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозра ОСОБА_9 за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України є необґрунтованою, оскільки в його діях відсутня об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення.

Ризики у даному кримінальному провадженні відсутні та не були доведені слідчим.

Зокрема захисник зазначив, що ризик переховування від органу досудового розслідування не може бути обґрунтований лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, підозрюваний не здійснював будь-яких спроб впливати на свідків у кримінальному провадженні та не має можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Більш того під час розгляду клопотання слідчий суддя взагалі не розглянув можливість застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_8 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також захисники ОСОБА_12 та підозрюваний ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Станом на 21 січня 2024 року (дата постановлення оскарженої ухвали слідчого судді) ОСОБА_9 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України.

30 січня 2024 року слідчий СВ Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_9 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомила його про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

За версією органу досудового розслідування, на теперішній час ОСОБА_9 підозрюється в тому, що він у грудні 2023 року, точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, перебуваючи в тренажерному залі «Synergy Fitness» за адресою: м.Одеса, вул. Генуезська, 36, дізнався від раніше знайомого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що його знайома ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажає прийняти участь у конкурсі на зайняття вакантної посади прокурора в одній з окружних прокуратур м. Одеси. З урахуванням цієї інформації у ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння коштами ОСОБА_14 шляхом обману.

ОСОБА_9 , діючи умисно та протиправно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підбурюючи шляхом схиляння до вчинення корупційного злочину, в цей же час повідомив ОСОБА_13 завідомо неправдиву інформацію про те, що він володіє надійними зв`язками в системі органів прокуратури, у тому числі серед прокурорів, які мають повноваження на прийняття рішень за результатами кваліфікаційного іспиту кандидатів на посади прокурорів в окружних прокуратурах, та може допомогти безперешкодно скласти усі необхідні іспити шляхом надання таким особам неправомірної вигоди у розмірі близько 30 000 доларів США. ОСОБА_9 описав в загальних рисах особливості та процедуру складання іспитів, оцінивши свої послуги щодо посередництва в передачі неправомірної вигоди та здійсненні необхідних домовленостей у розмірі 5 000 доларів США. Вказану інформацію він попросив ОСОБА_13 переказати ОСОБА_14 , зазначивши при цьому, що він також може заробити на цьому, додавши до загальної суми в розмірі 35 000 доларів США свій відсоток за посередництво. Також ОСОБА_9 уточнив, що вказана сума коштів є попередньою та може змінюватися в залежності від різних факторів.

Надалі ОСОБА_13 , знаючи, що його знайома ОСОБА_14 планує в майбутньому взяти участь у конкурсі на зайняття вакантної посади прокурора в одній з окружних прокуратури м.Одеси, пізніше, орієнтовно на початку січня 2024 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, розповів їй про свою розмову з ОСОБА_9 . На це ОСОБА_14 повідомила, шо хоче дізнатися детально про дату оголошення відповідного конкурсу, процедуру та умови його проходження, оскільки знає, що на той час на офіційному сайті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП) відсутні будь-які оголошення про початок добору на зайняття посад прокурорів в окружних прокуратурах. Про вказане прохання ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_9 .

Далі, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого умислу на заволодіння коштами ОСОБА_15 шляхом обману, розуміючи, що для переконливості своєї пропозиції у допомозі працевлаштуватися в органах прокуратури, шляхом надання неправомірної вигоди, йому необхідно буде детально відповісти на всі питання ОСОБА_14 таким чином, щоб в неї склалось враження правдоподібності його слів та реальної можливості вчинення таких дій, з метою полегшення вчинення злочину, вирішив залучити до його вчинення раніше знайомого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мав досвід роботи на посаді спеціаліста Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та який раніше в 2023 році брав участь у доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, в силу чого був обізнаний про умови його проведення, запропонувавши останньому частину від незаконно отриманих грошей. На вказану пропозицію ОСОБА_16 погодився та висловив бажання вчинити злочин у змові з ОСОБА_9 , продемонструвавши свою згоду подальшими активними діями.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , в умовах воєнного стану, перебуваючи у невстановленому місці, 17.01.2024 року у телефонній розмові домовився про зустріч з ОСОБА_13 на території ресторану швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , повідомивши, що з ним буде його знайомий та просив спершу обговорити усі питання, що його цікавлять, без присутності ОСОБА_14 .

На виконання спільних домовленостей ОСОБА_13 того ж дня під`їхав, близько 18:00 години, до вказаного вище ресторану поряд з яким в автомобілі Volkswagen Arteon білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 його очікували ОСОБА_9 з ОСОБА_16 . ОСОБА_13 сів до вказаного автомобілю, де ОСОБА_9 познайомив його з ОСОБА_16 , як з особою, яка допомагатиме у передачі неправомірної вигоди та досягненні відповідних домовленостей.

ОСОБА_16 , діючи в змові з ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану, умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підбурюючи його шляхом схиляння до корупційного злочину, повідомив, що пропозиція ОСОБА_9 є актуальною. Він детально розповів про процедуру проходження кваліфікаційного іспиту на посаду прокурора в окружних прокуратурах.

При цьому ОСОБА_16 звернув увагу, що у разі погодження на їх пропозицію відмовитися вже буде неможливо, оскільки у цьому процесі приймають участь впливові люди.

На запитання ОСОБА_13 щодо кінцевої вартості такої послуги ОСОБА_9 зауважив, що домовиться вирішити обговорені питання за 35 000 доларів США загалом, а з вказаної суми вони з ОСОБА_16 готові потім відрахувати йому винагороду, яка становитиме 4250 доларів США.

Після розмови ОСОБА_9 та ОСОБА_16 з ОСОБА_13 вони домовилися найближчим часом зустрітися з ОСОБА_14 , щоб все детально розповісти їй при особистій зустрічі та відповісти на її запитання.

Наступного дня 18.01.2024, близько 18:40 години, ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зустрілися в приміщенні кав`ярні «МеггуВеггу», яка розташована в торгівельному центрі «KADORR City Mall» за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 2-Б. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану, на виконання раніше розробленого ними плану щодо введення в оману ОСОБА_14 , з метою заволодіння її коштами, підбурюючи її разом з ОСОБА_13 шляхом схиляння до корупційного злочину, детально розповів їй про процедуру проходження кваліфікаційного іспиту на посаду прокурора в окружних прокуратурах, відповівши на всі їй цікаві питання.

ОСОБА_9 та ОСОБА_16 повідомили при цьому завідомо неправдиву інформацію, що вони нібито гарантують, що за грошову винагороду в розмірі 35 000 доларів США для службових осіб, які мають повноваження на прийняття рішень за результатами кваліфікаційного іспиту, вона успішно здасть всі іспити та після навчання в Тренінговому центрі прокурорів України зможе на посаді прокурора-стажиста працевлаштуватися у будь-якій окружній прокуратурі м. Одеси. ОСОБА_16 також повідомив ОСОБА_14 , щоб вона не хвилювалася через те, що на цей час на офіційному сайті КДКП відсутні оголошення про початок добору на зайняття посад прокурорів в окружних прокуратурах, оскільки найближчим часом такий добір буде оголошено.

В подальшому, 19.01.2024, близько 19:40 години, ОСОБА_13 , перебуваючи на паркувальному майданчику ТРЦ «Мегадом», розташованому за адресою м. Одеса, вул. Толбухіна, 135/3, будучи залученим до проведення негласної/слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, передав ОСОБА_9 під виглядом неправомірної вигоди в сумі 35 000 доларів США спеціальні імітаційні засоби (імітаційні грошові кошти в зазначеному еквіваленті), що на момент передачі,?курсом НБУ становило 1 319 829 гривень, що більше, ніж в шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром, та які, нібито, призначалися для передачі службовим особам, які займають відповідальне становище, за вчинення ними в інтересах ОСОБА_14 дій з використанням службового становища, спрямованих на працевлаштування останньої в органах прокуратури.

Після отримання ОСОБА_9 спеціальних імітаційних засобів, які він сприймав як кошти, в сумі 35 000 доларів США, він та ОСОБА_16 виконали усі дії, які вважали необхідними для заволодіння грошима потерпілої, проте злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки їх дії були викриті співробітниками правоохоронних органів.

Вказані вище дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369; ч.2 ст.15, ч.5 ст.190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який показав, що його знайомий ОСОБА_9 повідомив йому, що він володіє зв`язками в Офісі Генерального прокурора та підшукує осіб, які мають бажання працевлаштуватися в органах прокуратури. В подальшому останній схилив, шляхом вмовляння, ОСОБА_13 та його знайомої ОСОБА_14 до надання йому разом з невстановленою особою неправомірної вигоди у сумі 35 000 доларів США для передачі її частини уповноваженим прокурорам Офісу генерального прокурора за працевлаштування ОСОБА_14 в окружній прокуратурі м. Одеси;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , яка надала свідчення про те, що бажає працювати в органах прокуратури. Її приятель ОСОБА_13 повідомив, що його знайомий ОСОБА_9 може надати допомогу при працевлаштуванні в органи прокуратури. При особистій зустрічі з ОСОБА_9 і раніше не знайомою їй особою чоловічої статті, ОСОБА_9 шляхом вмовляння, схилив її до надання неправомірної вигоди, гарантувавши їй безперешкодне проходження всіх етапів відбору на зайняття посади прокурора в окружній прокуратурі м.Одеси;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які надали свідчення про те, що під час документування злочинної діяльності ОСОБА_9 були присутні на паркувальному майданчику ТРЦ «Мегадом» за адресою м. Одеса, вул. Толбухіна, 135/3. Так, після того, як ОСОБА_19 сів в автомобіль марки «AUDI» білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого була невстановлена особа і почали швидкий рух з порушеннями правил дорожнього рух, він викинув з вікна автомобіля згорток з грошима, які ОСОБА_9 передав ОСОБА_13

-протоколом огляду місця події від 19.01.2024 року, яким зафіксований факт виявлення і вилучення грошових коштів, переданих в якості неправомірної вигоди ОСОБА_13 . ОСОБА_9 ;

-протоколом огляду та вручення грошових коштів від 19.01.2024, відповідно до якого кількість, номінал, серія і номери купюр, які надавалися заявником в якості неправомірної вигоди ОСОБА_9 , співпадають з вилученими купюрами в ході огляду місця події від 19.01.2024;

-протоколом допиту іншого підозрюваного ОСОБА_16 в ході якого останній повідомив, що він разом ОСОБА_9 не мали наміру працевлаштувати ОСОБА_14 в органах прокуратури, а лише бажали заволодіти її грошовими коштами та кудись їх вкласти;

іншими доказами у своїй сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 .

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку апеляційного суду, обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , який між іншим, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Існування вказаного ризику підтверджується і тим, що після того, як протиправні дії ОСОБА_9 були викриті він втік з місця вчинення злочину.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, відповідно до частин 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Оскільки досудове розслідування наразі триває, а показання свідків у даному кримінальному провадженні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань.

Також беззаперечно існує ризик того, що ОСОБА_9 може здійснювати вплив і на іншого підозрюваного ОСОБА_16 , який надає викривальні показання, здебільше завдяки яким ОСОБА_16 було повідомлено про нову підозру за ч.2 ст.15, ч.5 ст.190 КК України.

Крім того апеляційний суд вважає, що ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Існування вказаних ризиків підтверджується поведінкою ОСОБА_9 , який після викриття його злочинних дій викинув грошові кошти, передані йому ОСОБА_13 та залишив місце можливого вчинення злочину.

За наявності існування обґрунтованої підозри та вищевказаних ризиків апеляційний суд переконаний що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_9 завідомо непомірний розмір застави.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його майновий стан, а також правової кваліфікації злочинів, які інкримінуються підозрюваному, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, слідчий суддя мав право визначити заставу у розмірі який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На теперішній час застава у визначеному слідчим суддею розмірі 880 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 664 640 була внесена за ОСОБА_9 на спеціальний розрахунковий рахунок і він був звільнений з-під варти.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

За таких обставин на теперішній час обвинувачений ОСОБА_9 знаходиться під дією запобіжного заходу у виді застави.

На даний час такий альтернативний запобіжний захід повністю забезпечує належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігає ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилався слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Та обставина, що визначений розмір застави був внесений за підозрюваного вже на наступний день після застосування до нього запобіжного заходу, свідчить про наявність у нього та його родини значних матеріальних статків, а тому доводи про те, що слідчий суддя визначив завідомо непомірний розмір застави є неспроможними.

Перспектива втрати застави у виключному розмірі, буде достатнім стримуючим фактором для ОСОБА_9 , щоб відбити у нього бажання переховуватись від органу досудового розслідування, або будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту та залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2024 року, якою до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 березня 2024 року включно, з визначенням застави - 880 (вісімсот вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 664 640 (два мільйона шістсот шістдесят чотири тисячі шістсот сорок) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4