Дата документу 25.04.2024Справа № 554/1864/24
Провадження № 1-кп/554/938/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» квітня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000149 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Семенівка, Семенівського району, Полтавської області, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, працюючої продавцем продовольчих товарів в кіоску «Теремок» ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2024 року, ОСОБА_3 перебувала на своєму робочому місці в торгівельному кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться на перехресті вул. Соборності та Конституції в м. Полтава. Приблизно о 16.00 годині, неподалік вказаного кіоску, на тротуарі, ОСОБА_3 випадково знайшла, втрачену того ж числа ОСОБА_6 , банківську платіжну картку свого чоловіка ОСОБА_7 за № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ «ПУМБ», яку залишила у себе. В подальшому, цього ж дня, перебуваючи у торгівельному кіоску «Теремок», у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на заволодіння за допомогою знайденої картки грошовими коштами, що зберігались на банківському рахунку, належного ОСОБА_7 . Для реалізації вказаного корисливого наміру, спрямованого на безоплатне заволодіння чужим майном, діючи в умовах запровадженого на території України воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, через електронний пристрій, призначений для ініціювання переказів з карткового рахунку, яким облаштований торгівельний кіоск «Теремок», що належить ФОП « ОСОБА_4 », скористалась вищезазначеною банківською карткою, що має функцію безконтактної технології проведення платежів без підтвердження PIN-коду, трьома транзакціями в 16.13 годин та в 16.14 годин, здійснила розрахунок за товар на суму 500 грн., 200 грн., 500 грн. відповідно, тим самим таємно, шляхом вільного доступу, заволоділа та розпорядилась на власний розсуд коштами ОСОБА_7 , які знаходились на його картковому рахунку в АТ «ПУМБ».

Після цього, переконавшись у наявності на картковому рахунку грошових коштів та можливості вільного розпорядження ними, ОСОБА_3 , в продовження вчинення діяння, спрямованого на заволодіння коштами ОСОБА_7 , цього ж числа, за допомогою тієї ж банківської картки, перебуваючи в магазині «Арабеска» по АДРЕСА_3 , через електронний пристрій, призначений для ініціювання переказів з карткового рахунку, чотирма послідовними транзакціями, в 16.17 годин, 16.18 годин, 16.21 годину, розрахувались за придбаний товар на суму 104 грн., 208 грн., 244 грн., 145 грн. відповідно, тим самим, таємно заволоділа та розпорядилась на власний розсуд коштами потерпілого, що знаходились на його картковому рахунку в АТ «ПУМБ».

Всього, внаслідок вчинення вказаних дій, що були об`єднаними єдиним умислом, ОСОБА_3 заволоділа та розпорядилась грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 1901 грн., чим спричинила останньому матеріальний збиток на вказану суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті повністю підтвердила, кваліфікацію кримінального правопорушення не оспорює. Суду пояснила, що 18 січня 2024 року, приблизно о 16.00 годині, неподалік свого робочого місця в торгівельному кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться на перехресті вул. Соборності та Конституції в м. Полтава, випадково знайшла на тротуарі, загублену кимось банківську картку. Картку забрала собі і спочатку за допомогою платіжного терміналу, що облаштований на її робочому місці, здійснила декілька транзакцій, а пізніше розрахувалася вказаною банківською карткою за продукти харчування в магазині «Арабеска». Додала, що відшкодувала потерпілому завдану матеріальну шкоду в повному обсязі. В скоєному щиро розкаюється, зробила відповідні висновки та пообіцяла, що більше таке не повториться. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, в матеріалах кримінального провадження мається заява потерпілого про розгляд кримінального провадження без його участі, зазначив, що обвинувачена відшкодувала йому завдану матеріальну шкоду в повному обсязі, тому претензій матеріального чи морального характеру до останньої він не має.

У зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою провину, щиросердно розкаялася у скоєному, не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження, немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, обмежився тільки допитом обвинуваченої, а також дослідженням матеріалів, що характеризують обвинувачену. Інші докази по справі не досліджувались.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 є раніше не судимою, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиросердно розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, завдануматеріальну шкоду відшкодувала повністю, що визнається судом обставинами, що пом`якшують її покарання.

Також, суд враховує, що ОСОБА_3 має постійне місце роботи, працює продавцем продовольчих товарів в кіоску «Теремок», що належить ФОП « ОСОБА_4 », за місце роботи характеризується, як старанний, комунікабельний та професійний співробітник.

На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачена не перебуває.

На підставі вищевикладеного, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку скоєного нею діяння, його обставини та наслідки, особу винної, обставини, що пом`якшують її покарання та відсутність обставин, що обтяжують її покарання, а також, той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому, суд прийшов до висновків, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливо без ізоляції її від суспільства, призначивши їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

За глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчиненого кримінального правопорушення, відповідати особі обвинуваченої та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

Крім того, враховуючи, що під час досудового розслідування обвинуваченій запобіжний захід не обирався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання відносно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом 1 /одного/ року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Обмеження щодо оскарження вироку, визначені в ч.3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1