Справа № 199/2934/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року м.Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 у порядку ст.303-307 КПК України на бездіяльність (посадових осіб) слідчого відділу поліції N2 1 Дніпровського районного управління поліції або прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро щодо невнесення відомостей до ЄРДР та початок розслідування кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

12.04.2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_2 у порядку ст. 303-307 КПК України на бездіяльність (посадових осіб) слідчого відділу поліції N2 1 Дніпровського районного управління поліції або прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро щодо невнесення відомостей до ЄРДР та початок розслідування кримінального провадження.

З матеріалів скарги та додатку до неї вбачається, що мовою оригінала та дослівно, без зміни тексту, що скаржник «…особисто, як керівник Громадського формування Пошукова платформа "911" спільно з Координатором ОСОБА_3 . 09.03.2024 року через чергову частину ВП № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровський області була подана відповідним чином заява про злочин в порядку ст. ст. 25, 55, 56, 60, 214 КПК України з наступних фактів: події яка сталися на території вашої адміністративної одиниці з боку організатора злочинної групи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій дуже бажав бути волонтером #проєкт911 отримав від голови громадської організації "РУХ "ЧИСТИ СЕРЦЯ" ОСОБА_5 (тел. НОМЕР_1 ) для виконання волонтерських зобов`язань 28.12.2023 року в сумі 42019.87 грн., та обіцяв виконати роботу на протязі 3-х днів але вже закінчується четвертий місяць - у додатках є копія платіжного переводу на його особисту картку, яка додавалась при подачі заяви про злочин щодо внесення відомостей про злочин до ЄРДР за ознаками кримінального провадження ч. 4 ст. 191 КК України.

09.03.2024 року ОСОБА_3 , у ВП № 1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровський області отримав талон-повідомлення єдиного обліку № 6219 але це не Єдиний реєстр досудового розслідування, нехай працівники поліції внесуть зміни через Верховну Раду України щодо процесуального законодавства але нажаль змін таких поки, що не має.

В порушені вимог ст., ст. 25, 214 КПК України станом на 08.04.2024 року повідомлення про реєстрацію кримінального провадження до ЄРДР не отримано з боку відповідних (посадових осіб) слідчого ВП № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровський області, що стало підставою про звернення до слідчого судді про захист наших прав…».

Скаржник ОСОБА_2 у резолютивній частині скарги, мовою оригінала та дослівно, без зміни тексту, просить:

«…1) визнати бездіяльність з боку відповідного слідчого (посадової особи) ВП № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровський області щодо не своєчасного внесення відомостей до ЄРДР відповідно до повідомлення про злочин від 09.03.2024 року, яке повинно бути зареєстровано про вчинення кримінальні правопорушення ч. 4 ст. 191 КК України;

2) зобов`язати відповідного слідчого (посадову особу) ВП № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровський області внести відомості до ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та у цьому кримінальному провадженню визнати та допитати в якості потерпілого, так як нанесені фінансові збитки, надавши відповідну пам`ятку потерпілого;

3) зобов`язати процесуального керівника Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпро проконтролювати виконання цієї ухвали слідчого судді Амур- Нижньодніпровський районного суду м. Дніпро, якій розгляне скаргу у цьому процесі».

Судовому розгляду скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду.

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) серед основних засад кримінального провадження, передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якого розкривається у ст. 24 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, володілець тимчасово вилученого майна може оскаржити на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у, зокрема, нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Тобто, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя ознайомившись з матеріалами скарги та документами, що її обґрунтовують, дійшов висновку, що скаргу належить повернути, з огляду на таке.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України), ст.ст. 303-308 КПК України.

Слідчий суддя встановлює, чи скарга відповідає вимогам процесуального закону.

Для цього необхідно встановити,

1)що скарга подана в строк, передбачений ч. 1 304 КПК України;

2)чи оскаржується рішення, дія чи бездіяльність слідчого, яка підлягає оскарженню (тобто, належить до зазначених у ч. 1 ст. 303 КПК України),

3)скарга була подана особою, що має право подавати скаргу,

а також,

4)скарга підлягає розгляду у Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Обґрунтовуючи мотиви повернення скарги, слідчий суддя враховує, що у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З положень ст. 26 КПК України слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Тобто, виходячи зі змісту статей 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

1.Чи скарга була подана особою, що має право подавати скаргу.

1.1.Згідно із ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Хоча ст. 60 КПК України передбачає, що заявником може бути юридична особа, однак, вона не містить указівки на те, хто і на підставі яких документів може бути визнаний представником такої юридичної особи.

У той же час, положення статей 63, 64-1, 64-2 КПК України висувають вимоги щодо представництва юридичної особи, коли остання є іншим учасником кримінального провадження.

Зокрема, представляти юридичну особу може: (1) особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; (2) керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами; (3) працівник юридичної особи за довіреністю.

Водночас, повноваження представника юридичної особи підтверджуються: (1) документами, передбаченими ст. 50 КПК України, якщо представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; (2) копією установчих документів юридичної особи, якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; (3) довіреністю, якщо представником є працівник юридичної особи.

З огляду на викладене, враховуючи загальні засади кримінального провадження, представником юридичної особи, яка є заявником, можуть бути ті ж самі суб`єкти, що визначені в статтях 63, 64-1, 64-2 КПК, які на підтвердження своїх повноважень мають подати відповідні документи зазначені у вказаних нормах процесуального закону.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 185/8331/21 (провадження № 51-5492км21).

1.2. Слідчий суддя зазначає, що про обов`язковість у документі такого реквізиту як підпис (для електронних документів - електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) зазначається у п. 4.4 розділу 4 Вимог до оформлювання документів Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Державної уніфікованої системи документації Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020, чинного від 01 вересня 2021 року, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01 липня 2020 року.

Окрім цього, згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Частиною 1 статті 7 цього ж Закону передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

1.3. З змісту скарги вбачається, що скарга подана ОСОБА_2 із зазначенням іншої особи - « ОСОБА_3 » у письмовому вигляді.

1.2. Разом з цим, незважаючи на те, що, як слідує з поданої слідчому судді копії талону-повідомлення єдиного обліку №6219 від 09.03.2024 року ВП № 1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровський області, вказаний талон-повідомлення особисто отримав ОСОБА_3 , скарга до слідчого судді підписана тільки ОСОБА_2 .

Підпис ОСОБА_3 у скарзі відсутня.

1.4. Крім того, ОСОБА_2 не подав слідчому судді жодного належного документу, які дають підставу ідентифікувати та підтвердити його особу як керівника Громадського формування Пошукова платформа "911", тобто, визначити як особу, яка може представляти інтереси організації.

1.5. Із документів, поданих скаржником до скарги, у якій ним порушено перед слідчим суддею вирішення останнім низку питань, ОСОБА_2 не надає документів на підтвердження того, що останній звертався до ВП № 1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровський областііз заявою про вчинення кримінальних правопорушень, що також позбавляє слідчого суддю встановити факт набуття ОСОБА_2 статусу заявника або ж потерпілого у кримінальному провадженні.

Тобто, матеріали скарги не містять належних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 вчиняти дії в інтересах Громадського формування Пошукова платформа "911" щодо реалізації прав, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Висновок.

А). З огляду на викладене, на час звернення з скаргою до слідчого судді, підстав вважати ОСОБА_2 представником Громадського формування Пошукова платформа "911", не вбачається, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що скарга подана особою, що не має право подавати скаргу.

Б). Крім того, ураховуючи, що скарга не містить і підпису ОСОБА_6 (у тому числі електронного цифрового підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора), слідчий суддя дійшов висновку, що її необхідно повернути особі, яка подала скаргу, оскільки неможливо встановити суб`єкта документа, а відповідно і особу, яка має право подавати скаргу.

2. Чи скарга підлягає розгляду у Амур-Нижньодніпровськом районному суді м.Дніпропетровська (підсудна цьому суду).

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно ч.2 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Скаржник подав скаргу на бездіяльність (посадових осіб) слідчого відділу поліції N2 1 Дніпровського районного управління поліції або прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро щодо невнесення відомостей до ЄРДР та початок розслідування кримінального провадження,

У згаданійкопії талону-повідомленні єдиного обліку №6219 від 09.03.2024 року ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровський області, міститься посилання на адресу: «м. Дніпро, вулиця Калинова, буд. 49», що розташована в межах територіальної юрисдикції Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Разом з цим, слідчому судді не надані докази, відомості, документи тощо, що саме вказана адреса, на переконання скаржника, є місцем скоєння кримінального правопорушення, у зв`язку з скоєнням якого він звертається до слідчого судді з скаргою.

Висновок.

Оскільки слідчому судді не надані відомості, документи тощо, що місце кримінального правопорушення, на думку скаржника, належить до підсудності місцевого суду - Амур-Нижньодніпровського районного суду и. Дніпропетровська, слідчий суддя приходить до висновку, що така справа не підлягає розгляду в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого має здійснюватися досудове розслідування.

3. Чи скарга подана в строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

Скарга на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачена ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути подана особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. (ч. 1 ст. 304 КПК України).

З документів, які надав ОСОБА_2 , слідує, що він оскаржує бездіяльність посадових осіб ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою « ОСОБА_3 », поданою 09 березня 2024 року, як представником ГО «Пошукова платформа «911», про вчинене кримінальне правопорушення, що підтверджується вхідним штампом № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, а також талоном-повідомленням єдиного обліку № 6219 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Згідно ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 214 КПК, згідно з якою внесення відомостей до ЄРДР здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви, а також положення ч. 5 ст. 115 КПК, відповідно до якої при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей.

Таким чином, обчислення строків звернення до суду зі скаргою на бездіяльність органом досудового розслідування щодо невнесення відомостей до ЄРДР почався з 11 березня 2024 року.

З змісту скарги та датку до неї слідчим суддею встановлено, що заявник подав до суду вказану скаргу 12 квітня 2024 року, тобто заявник звернувся до суду з пропуском десятиденного строку для звернення зі скаргою, який розпочався 11 березня 2024 року.

Слідчий суддя зазначає, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді (ч.1 ст.117 КПК України).

Вирішення питання про поважність причин пропущення строку покладається на розсуд слідчого судді.

В загальному, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом, слідчим, дізнавачем чи прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу.

Не зважаючи на імперативність правової норми, яку містить ч. 1 ст. 117 КПК України, скаржник у своїй скарзі не звертається до слідчого судді з клопотанням про поновлення строку на оскарження, який передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України та не порушує питання про поновлення цього строку.

З матеріалів скарги та додатку до неї слідує, що фактично скаржник просить визнати бездіяльність яка на його думку почала існувати не пізніше 24 годин після подання заяви про злочин - 09.03.2024 року, а подавши скаргу на бездіяльність скаржник пропустив передбачений відповідно до статті 303 КПК України десятиденний строк.

Слідчий суддя враховує, що скарга повертається, якщо, зокрема, скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку (п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України).

Висновок.

Оскільки скаржник не порушує питання про поновлення строку та ним не наводиться інших аргументів стосовно причин для поновлення строку, слідчий суддя приходить до висновку, що строк було пропущено скаржником та він у скарзі до слідчого судді не порушує питання про поновлення цього строку (п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України).

Відповідність скарги іншим вимогам процесуального закону не перевіряється, оскільки скарга підлягає поверненню за викладеними слідчим суддею мотивами, через порушення вимоги ст. 304 КПК України взагалі, пропущення строку її подання зокрема, не порушення питання про поновлення строку та не наведення інших аргументів стосовно

причин для поновлення строку.

Також, слідчий суддя звертаю увагу скаржника ОСОБА_2 на наступне.

Як слідує з ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від 11.04.2024 року скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернута заявнику з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки подана після закінчення строку, передбаченого законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Тобто, скарга ОСОБА_2 вже була предметом розгляду слідчим суддею, який 11.04.2024 року прийняв судове рішення - ухвалу, за наслідками звернення останнього, яка на теперішній час скаржником не виконана.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки слідчого судді не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 117, 303, п. 3 ч. 2 ст. 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 у порядку ст. 303-307 КПК України на бездіяльність (посадових осіб) слідчого відділу поліції N2 1 Дніпровського районного управління поліції або прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро щодо невнесення відомостей до ЄРДР та початок розслідування кримінального провадження, - повернути особі, які її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1