Справа № 333/71/24
Провадження №1-кп/333/504/24
ВИРОК

Іменем України

22 травня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001689 від 15.11.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженому, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

08 листопада 2023 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у дворі будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , викрав з поверхні столу належний потерпілому ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Мі А1», об`ємом пам`яті на 4/32 ГБ, у корпусі чорного кольору, ІМЕІ(1): НОМЕР_1 , ІМЕІ(2): НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/108-23/19107-ТВ від 28.11.2023 року Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру становить 2 516 гривень 67 копійок, у силіконовому чохлі чорного кольору та з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон» з абонентськими номерами ( НОМЕР_3 ) та ( НОМЕР_4 ), які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на зазначену суму.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно, 08 листопада 2023 року, приблизно о 11-00 годині, знаходився у дворі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , викрав мобільний телефон «Xiaomi», який лежав на столі та поїхав з місця вчинення злочину у своїх справах. Після цього, він зрозумів, що вчинив неправильно та самостійно звернувся до органів поліції і добровільно видав їм під розписку мобільний телефон потерпілого. У скоєному кається, попросив вибачення у потерпілого, повністю сприяв слідству у розслідуванні кримінального правопорушення, відшкодував шкоду потерпілому шляхом повернення викраденого майна.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснив, що 08 листопада 2023 року ремонтував автомобіль у дворі будинку АДРЕСА_2 . При цьому мобільний телефон поклав на стіл, якій знаходився поруч. Після закінчення ремонту проїхався на автомобілі навколо будинку. По поверненню належного йому мобільного телефону на столі не було. Мобільний телефону повернули у неушкодженому стані. Також потерпілий зазначив, що потерпілий неодноразово просив у нього вибачення, висловлював жаль з приводу вчиненого, на його думку зробив правильні висновки з того, що сталося. З приводу покарання просив призначити за можливості найбільш м`яке покарання, не позбавляти обвинуваченого волі.

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що саме він викрав мобільний телефон «Xiaomi», який лежав на столі у дворі багатоквартирного будинку 11 за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_7 , за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття у скоєному і активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, ступінь здійснення злочинного наміру, дані, що характеризують особу винного, а саме: раніше не судимий, його вік, стан здоров`я на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, соціальні зв`язки неодружений, офіційно не працевлаштований.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, положення ст.63 КК України, думку учасників провадження, висловлену у судових дебатах, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні строку покарання суд вважає за доцільне застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.185 КК України, що буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст.75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи тяжкість і конкретні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд, з урахуванням вимог ст.75 КК України, дійшов висновку про можливість звільнення його від покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/108-23/19107-ТВ від 28.11.2023 року складають 478 гривень 00 копійок.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі якої із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню, у розмірі 478(чотириста сімдесят вісім) гривень 00 копійок, стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази:

- мобільний телефон марки Xiaomi», моделі «Мі А1», об`ємом пам`яті на 4/32 ГБ, корпусі чорного кольору, ІМЕІ(1): НОМЕР_1 , ІМЕІ(2): НОМЕР_2 , який був повернутий потерпілому ОСОБА_7 під розписку від 16.11.2023 року залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1