21.02.2024
Справа № 642/673/24
н/п 1-кс/642/555/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В судове засідання заявник з`явився, скаргу підтримав.
Представник Другого СВ (з дислокацією в м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, прокурор до судового засідання не з`явилися.
Згідно з вимогами ч. 3ст.306КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Вислухавши доводи заявника, вивчивши доводи поданої скарги та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
15.01.2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова винесено ухвалу якою зобов`язано уповноважену особу Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 27.12.2023 про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.
При цьому, в резолютивній частині вказаної ухвали, відсутня конкретна стаття КК України, за якою мали б бути внесені відомості до ЄРДР, що узгоджується із дискреційними повноваженнями реєстратора та ідентифікації викладених дій із наявним складом кримінального правопорушення.
Судом встановлено що відомості на виконання вказаної ухвали слідчого судді внесні до ЄРДР за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 382 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування наведений у ст. 303 КПК. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, серед іншого бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України: «Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Пункт 5 частини 5 статті 214 КПК містить поняття «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).
Таким чином, визначення попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення належить тій особі, яка вносить відомості до ЄРДР (слідчому, дізнавачу, прокурору), це є їх дискреційними повноваженнями.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 , оскільки повторне внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за одним і тим же фактом не допускається.
Слідчий суддя звертає увагу скаржника, що визначення попередньої правової кваліфікації обставин, які вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснюється саме слідчим або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня ж правова кваліфікація кримінального правопорушення, зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого або прокурора.
Повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.
У постанові від 01.12.2022р. у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.
Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
У той же час по відношенню до оскарженої бездіяльності слідчий суддя має повноваження лише зобов`язати вчинити певну дію, але не має повноважень зобов`язати слідчого прийняти рішення про визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні.
Отже, слідчий суддя вважає необґрунтованими вимоги скаржника стосовно зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР визначену скаржником кваліфікацію за статтею КК України, вказаною у заяві, оскільки до повноважень слідчого судді не належить встановлення ознак складу злочину, зазначеного у заяві про вчинення кримінального правопорушення. Цей обов`язок покладений на слідчого на стадії досудового розслідування після внесення відомостей до ЄРДР. А тому вимоги скарги задоволенню не підлягають.
Згідно ч. 3ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1