"11" квітня 2024 р. Справа № 363/1119/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Вишгород

Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000011 від 16.01.2024 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000011 відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З поданого прокурором клопотання вбачається, що слідчим відділом Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000011 від 16.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-2 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 16.01.2024 до Вишгородської окружної прокуратури надійшов рапорт о/у Вишгородського РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області за фактом протиправної діяльності пов`язаної з продажем майна, яке було ввезено в Україну під виглядом гуманітарної допомоги.

Допитаний в якості свідка настоятель храму Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) смт. Іванків Іванківського району Київської області ОСОБА_4 повідомив, що в березні/квітні 2023 року колишній настоятель храму Всіх Святих землі Української с. Феневечі, Вишгородського району, Київської області ОСОБА_5 з невідомим заявнику чоловіком, який представився як ОСОБА_6 використовуючи бланки документів парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії Української Православної Церкви смт Іванків, Вишгородського району Київської області під виглядом благодійної допомоги ввезли на територію України після чого зареєстрували чотири транспортні засоби на релігійну громаду, та в подальшому відчужили їх на користь третіх осіб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» безоплатна допомога (пересилка, виконання робіт, надання послуг) - це надання гуманітарної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсацій донорам.

Гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема, внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог ст. 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Положеннями ст. 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» визначено, що цілями благодійної діяльності є надання допомоги для сприяння законним інтересам бенефіціарів у сферах благодійної діяльності, визначених цим Законом, а також розвиток і підтримка цих сфер у суспільних інтересах. Сферами благодійної діяльності є, зокрема допомога постраждалим внаслідок катастроф, збройних конфліктів і нещасних випадків, а також біженцям та особам, які перебувають у складних життєвих обставинах; сприяння обороноздатності та мобілізаційній готовності країни, захисту населення у надзвичайних ситуаціях мирного і воєнного стану тощо.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про гуманітарну допомогу», не відносяться до гуманітарної допомоги підакцизні товари, крім, у тому числі: транспортних засобів, що надходять у період проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях для отримання і використання Збройними Силами України, Національною гвардією України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною спеціальною службою транспорту, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України для забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

У той же час, статтею 12 Закону України «Про гуманітарну допомогу» встановлено, що особи, винні у порушенні законодавства про гуманітарну допомогу, несуть відповідальність згідно із законами України. Порушеннями законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність згідно із законом, є: використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням; використання гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку; нерозміщення та/або несвоєчасне розміщення спеціально уповноваженими державними органами з питань гуманітарної допомоги рішення про визнання товарів (предметів) гуманітарною допомогою на своєму офіційному веб-сайті; не направлення та/або несвоєчасне направлення спеціально уповноваженими державними органами з питань гуманітарної допомоги рішення про визнання товарів (предметів) гуманітарною допомогою до митних органів, податкових органів та інших державних органів; порушення органами, які безпосередньо проводять заходи офіційного контролю щодо товарів (предметів) гуманітарної допомоги, строків проведення відповідних видів контролю товарів (предметів) гуманітарної допомоги. Товари (предмети) гуманітарної допомоги, які продаються за грошові кошти або передаються за інші види компенсації, та (або) виручка, отримана за такий продаж, вилучаються або конфіскуються у встановленому законом порядку.

Однак, у невстановлений досудовим розслідуванням час, всупереч вищевказаним положенням законодавства у невстановлених на даний час в ході досудового розслідування осіб, виник умисел на отримання незаконного прибутку з метою власного збагачення, шляхом продажу предметів гуманітарної допомоги, а саме транспортних засобів, ввезених на територію України в якості гуманітарної допомоги під час дії правового режиму воєнного стану.

Так, з метою здійснення діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку від продажу транспортних засобів, ввезених на територію України в якості гуманітарної допомоги невстановлені на даний час в ході досудового розслідування особи, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, організували прибуття до місця перетину державного кордону: 08.04.2023 автомобіля марки «Toyota» модель «Avensis» номер кузова НОМЕР_1 ; 09.04.2023 автомобіля марки «Toyota» модель «CorollaVerso» номер кузова НОМЕР_2 ; 26.05.2023 автомобіля марки «Kia» модель «Ceed» номер кузова НОМЕР_3 ; 03.08.2023 автомобіля марки «Opel» модель «Zafira» номер кузова НОМЕР_4 .

Вказані транспортні засоби зареєстровані у територіальному сервісному НОМЕР_5 з присвоєнням їм відповідних номерів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

В подальшому, вказані транспортні засоби були продані з метою отримання прибутку невстановленими в ході досудового розслідування особами, внаслідок чого храм Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) АДРЕСА_1 позбавлений права володіння та користування транспортними засобами.

Так, 22.02.2024 слідчим винесено постанову про визнання речовим наступних тарнспортних засобів: автомобіля марки «Kia» модель «Ceed» номер кузова НОМЕР_3 номерний знак НОМЕР_7 ;автомобіля марки «Opel» модель «Zafira» номер кузова НОМЕР_4 номерний знак НОМЕР_6 ;автомобіля марки «Toyota» модель «Avensis» номер кузова НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_9 ; автомобіля марки «Toyota»модель «CorollaVerso» номер кузова НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_8 .

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на даний час існує загроза подальшого відчуження транспортних засобів, ввезених на територію України в якості гуманітарної допомоги під час дії правового режиму воєнного стану, з метою встановлення істини по даному провадженню, збереження речових доказів, а також призначення відповідних судових експертиз виникла необхідність в накладенні арешту, на підставі викладеного прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, в поданому клопотанні просила розгляд здійснювати без його участі.

Настоятель храму Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) смт. Іванків Іванківського району Київської області ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд здійснювати без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КП України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вказані у клопотанні слідчого транспортні засоби автомобілі марки «Kia» модель «Ceed» номер кузова НОМЕР_3 номерний знак НОМЕР_7 ; автомобіль марки «Opel» модель «Zafira» номер кузова НОМЕР_4 номерний знак НОМЕР_6 ; автомобіль марки «Toyota» модель «Avensis» номер кузова НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_9 ; автомобіль марки «Toyota» модель «Corolla Verso» номер кузова НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_8 є речовим доказом у кримінальному провадженні в розумінні ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим прокурором обґрунтовано заявлено клопотання про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на транспортні засоби та, який визнаний речовим доказом в межах заявленого клопотання прокурора.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, а саме на:

автомобіль марки «Kia» модель «Ceed» номер кузова НОМЕР_3 номерний знак НОМЕР_7 ;

автомобіль марки «Opel» модель «Zafira» номер кузова НОМЕР_4 номерний знак НОМЕР_6 ;

автомобіль марки «Toyota» модель «Avensis» номер кузова НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_9 ;

автомобіль марки «Toyota» модель «Corolla Verso» номер кузова НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_8 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1