20.03.24 Справа №469/457/24
1-кс/469/40/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2024 року смт. Березанка
встановила :
Прокурор Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 просить з метою збереження речових доказів накласти арешт на тимчасово вилучене у ході огляду місця події 18 березня 2023 року майно:
-спортивну кофту темно-синього кольору, яку упаковано в сейф пакет №WAR1614057,
-кофту сіро-білого кольору, яку упаковано в сейф пакет № WAR1614056, які вилучені 17 березня 2024 року під час обшуку затриманого ОСОБА_4
-розкладний ніж червоного кольору, упакований до паперового конверта №1,
-змив речовини бурого кольору, упакований до паперового конверта №2,
-кухонний ніж сріблястого кольору зі слідами речовини бурого кольору, упакований до паперового конверта №3,
-кухонний ніж з рукояткою синього кольору, упакований до паперового конверта №4,
-кухонний ніж з рукояткою рожево-жовтого кольору, упакований до паперового конверта №5,
-змив речовини бурого кольору, упакованого до паперового конверта №6,
-дві прозорі чарки, упаковані до паперового конверта №7,
-пляшку з-під горілки "Козацька Рада", упаковану до паперового конверта №8, які вилучені 17 березня 2024 року в ході проведення огляду місця події,
-зразки букального епітелію, упаковані до паперового конверту №1,
-зрізи нігтьових пластин з правої руки, упаковані до паперового конверту №2,
-зрізи нігтьових пластин з лівої руки, упаковані до паперового конверту №3, які отримані від затриманого ОСОБА_4 18 березня 2024 року як зразки для проведення експертизи,
із залишенням вказаного майна на зберіганні у відділенні поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області, з метою збереження речових доказів, до остаточного проведення та отримання судових експертиз.
У ході досудового розслідування встановлено, що 17 березня 2024 року приблизно о 18.00 год. у будинку АДРЕСА_1 у ході сварки під час спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_4 взяв з кухонного столу кухонний ніж та умисно наніс один удар потерпілому ОСОБА_5 в область черевної порожнини, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани, проникаючої у черевну порожнину в області лівої реберної дуги, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, унаслідок якоих ОСОБА_5 помер на місці події.
Прокурор посилається на те, що зазначені у клопотанні речові докази мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, вказані речі є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, вони використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а іншим способом доведення обставин, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, неможливо; під час подальшого відчуження вказаних речей до завершення проведення необхідний слідчих дій і судових експертиз вони можуть бути знищені та відчужені.
У судове засідання прокурор не з"явилась, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 про час та місце розгляду клопотання повідомлений, у судове засідання не з"явився; підозрюваний ОСОБА_4 перебуває під вартою у Миколаївському слідчому ізоляторі.
За таких обставин слідчий суддя вважає можливим розгляд клопотання без участі осіб, які не з"явились у судове засідання, оскільки це не порушує прав учасників кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що у його задоволенні слід відмовити з таких підстав.
Як вбачається з ч.ч. 1, 2 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч.2 ст.131 КПК України), які, на підставі ч.3 ст.132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), слідчий суддя, зокрема, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;
- необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
На підтвердження викладених у клопотанні обставин слідчому судді надані, зокрема, такі матеріали кримінального провадження:
- протокол огляду місця події з фототаблицею до нього від 17 березня 2024 року, у ході якого виявлено та вилучено розкладний ніж червоного кольору, змив речовини бурого кольору, кухонний ніж сріблястого кольору зі слідами речовини бурого кольору, кухонний ніж з рукояткою синього кольору, кухонний ніж з рукояткою рожево-жовтого кольору, змив речовини бурого кольору, дві прозорі чарки, пляшку з-під горілки "Козацька Рада" (а.с.7-15),
-протокол затримання ОСОБА_4 від 17 березня 2024 року, у ході якого при обшуку затриманої особи виявлено та вилучено кофту спортивну темно-синього кольору та кофту сіро-бурого кольору в полоску (а.с.16-18),
- постанова про визнання речовими доказами від 18 березня 2024 року (а.с.19-20),
- лікарське свідоцтво про смерть (а.с.21-22).
Зазначені матеріали кримінального провадження, на думку слідчого судді, свідчать про обгрунтованість підозри у тому, що було вчинене умисне вбивство ОСОБА_5 та про те, що вказані у клопотанні речі є доказами у цьому кримінальному провадженні, а тому є потреба у їх збереженні.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування арешту майна, вилученого при час обшуку затриманого ОСОБА_4 17 березня 2024 року.
Крім того, у цьому ж кримінальному провадженні до іншого клопотання слідчому судді надавалась заява ОСОБА_4 від 17 березня 2024 року про надання дозволу на огляд місця події за адресою АДРЕСА_1 , та слідчим суддею встановлено наявність добровільної згоди ОСОБА_4 на проведення огляду житла, якому детально роз"яснено слідчим наслідки проведення такого огляду та можливість вилучення майна (справа № 469/457/24; 1-кс/469/39/24).
Згідно з частинами 1, 2 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.ч.1, 2 ст.168 КПК України).
Отже, кримінальне процесуальне законодавство передбачає два випадки отримання доказів їх добровільного надання або на підставі судового рішення.
Враховуючи, що огляд місця події, яким є житло підозрюваного ОСОБА_4 , та метою якого відповідно до ч.1 ст.237 КПК України є виявлення та фіксація відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, проведений за інформованою згодою підозрюваного, є підстави вважати, що вказана згода стосувалась і отримання слідчим речових доказів при проведенні такого огляду, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що майно, вилучене під час проведення огляду 17 березня 2024 року, є добровільно наданим стороні обвинувачення та зберігається у неї на підставі ч.2 ст.100 КПК України, що не потребує вирішення слідчим суддею питання про арешт майна.
На підставі ст.245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
За змістом клопотання прокурора, біологічні зразки від підозрюваного ОСОБА_4 отримано добровільно, а тому на підставі ч.2 ст.100 КПК України вони мають зберігатися у сторони обвинувачення без рішення слідчого судді.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя зважає також на те, що будь-які обставини, які б свідчили про існування ризиків знищення майна, у клопотанні прокурора не викладені, а тому такі ризики є недоведеними.
У зв"язку з викладеним у задоволенні клопотання прокурора у частині арешту майна, вилученого у ході огляду місця події 17 березня 2024 року та при відборі біологічних зразків 18 березня 2024 року, має бути відмовлено.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Так як майно, у арешті якого слідчим суддею відмовлено, не є тимчасово вилученим майном, тому положення КПК України щодо повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучене, не можуть бути застосовані.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и л а :
Клопотання задовольнити частково.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому та не пізніше наступного дня після її проголошення надіслати власнику та користувачу майна, якому роз"яснити право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.
Слідчий суддя