Дата документу 17.04.2024
Справа № 334/35/23
Провадження № 1-кп/334/237/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Запоріжжя.

Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002108 від 30.11.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта вища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, .

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст.27- ч. 3 ст. 191 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_4 (входить до складу групи процесуальних прокурорів відповідно до обвинувального акту), захисника обвинуваченого ОСОБА_5 (доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях від 08.12.2023 № 028-280007209), -

встановив:

Ленінським районним судом м.Запоріжжя здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст.27- ч. 3 ст. 191 КК України

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про здійснення спеціального судового провадження, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, а саме на території Василівської міської територіальної громади з метою ухилення від кримінальної відповідальності; особисто отримав повідомлення про підозру у інкримінованих злочинах, що свідчить про те, що йому відомо про кримінальне переслідування; ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.12.2022 у кримінальному провадженні №0002108 від 30.11.2021 відносно ОСОБА_3 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування.

Представник Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, відповідно до заяви від 15.04.2024, просила засідання провести без участі представника.

Обвинувачений викликався до суду шляхом здійснення публікації відповідного виклику на сайті Судової влади України/Ленінського районного суду м.Запоріжжя, у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме через оголошення в газеті «Урядовий кур`єр», а також шляхом розміщення оголошення на сайті Офісу генерального прокурора, проте у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що вважає клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження не обґрунтованим, а доводи викладені в ньому недоведеними. Крім того, зазначила, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку із порушенням права на захист обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у суду матеріали кримінального провадження та матеріали додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України, участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 р. передбачає, що кожний має право при розгляду будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Щодо проведення спеціального судового провадження слід зазначити про те, що відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно ч.5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Процедури in absentia неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому наділяється питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

У рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

У справі «Сейдович проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

В даній справі Суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності, про пред`явлення йому обвинувачення. З цих підстав неможна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» Суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п. 3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття "справедливий розгляд у суді" (рішення у справі «Годди проти Італії»). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку "розумного співвідношення", з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п. 3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право «захищати себе особисто», «допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані», «користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові», і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився і за яких обставин обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь-якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики Суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (рішення у справі Неймастера» від 7 травня 1974 р.; рішення у справі Ле Конта, Ван Льовена і Де Мейєра від 23 червня 1981 р.).

Відповідно до кримінально-процесуального законодавства України, до загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 335 КПК України, суд зупиняє судове провадження до розшуку обвинуваченого.

В даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, що обвинувачений ОСОБА_3 в достатній мірі проінформований про те, що стосовно нього проводиться процедура притягнення до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд даного кримінального провадження, та, на підставі яких можна було б зробити висновок, що обвинувачений недвозначно відмовилися від свого права приймати участь в слуханні справи, перебування обвинуваченого на тимчасово окупованій території України (дані датовані 2022 роком; відомості щодо перетину державного кордону та лінії розмежування, відсутні) та оголошення його у розшук (постанова про розшук обвинуваченого відсутня) .

Факт проведення спеціального досудового розслідування і опублікування оголошень у засобах масової інформації не свідчать про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про дане кримінальне провадження.

Відомостей, що органом досудового розслідування наразі встановлено місцезнаходження обвинуваченого, суду не надано.

З урахуванням норм міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини, а також вищенаведеної практики Європейського Суду, яка є частиною національного законодавства, є обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст. 6 Конвенції, оскільки обвинувачений позбавлений права висловити бажання на розгляд їх справи судом, захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного ним особисто, допитувати свідків, що показують проти нього, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що проведення судового засідання за відсутності обвинуваченого неможливо та на даний час його місцезнаходження органом досудового розслідування не встановлено, постанова про розшук до матеріалів клопотання не додана, суд вважає за необхідне, на підставі п. п. 2), 10), 13), 14), 15), 16) ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 335 КПК України, оголосити обвинуваченого ОСОБА_3 в розшук, провадження по справі зупинити до його розшуку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 314 - 315, 323, 335, 372, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - відмовити.

Оголосити у розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст.27- ч. 3 ст. 191 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002108 від 30.11.2021 зупинити до розшуку ОСОБА_3 .

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою приводу його до Ленінського районного суду м.Запоріжжя для розгляду кримінального провадження.

Виконання ухвали про розшук обвинуваченого доручити ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (слідчий ОСОБА_6 ).

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 .

Ухвала в частині надання дозволу на затримання залишається в силі до її виконання, та втрачає законну силу з моменту приводу обвинуваченого до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: