Справа № 466/1085/23
Провадження № 1-кп/466/224/24
У Х В А Л А

11 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі колегії суддів :

головуючого - судді ОСОБА_1

а участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000081 від 16.02.2022 року клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ,-

в с т а н о в и в :

Шевченківським райсудом м. Львова, в колегіальному складі, проводиться розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000081 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України.

08.03.2024 прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В зв`язку з тим, що одна із членів колегії , суддя Шевченківського райсуду м. Львова ОСОБА_16 , у складі іншої колегії суддів тривалий час перебуває в нарадчій кімнаті по справі № 450/1357/17 про обвинувачення ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3ст.27-п.п.1,5,6,11,12 ч. 2ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15-п.п. 1,5,6,11,12 ч. 2 ст. 115 , ч. 3 ст. 27-ч.2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України , клопотання прокурора у даному судовому провадженні були призначені одноособово головуючою у справі.

В судовому засіданні прокурор підтримав свої вимоги. Зазначив, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно обвинувачених неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме те, що останні , перебуваючи на волі можуть : переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наявність обґрунтованих ризиків прокурор мотивує вагомістю наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, обставинами вчинення злочинів, а також тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку встановлення судом їх вини.

В ході розгляду заявленого клопотання обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як і їх захисники, просили суд відмовити прокурору. Зазначили, що на даний час відсутні будь-які докази винуватості вказаних осіб у вчиненні інкримінованих їм злочинів, тому в обвинувачених немає підстав ухилятись від суду. Вони зацікавлені у встановлені істини у справі і запобіжний захід у виді домашнього арешту повністю зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку. Крім того, якщо суд прийде до переконання про необхідність продовження строку утримання обвинувачених під вартою, то слід врахувати, що раніше визначені розміри застави для кожного з них є непомірними. Відтак, просили зменшити розмір застави, що може бути альтернативним запобіжним заходом.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом. Частиною 1 ст. 131 КПК України врегульовано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК). Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвалою від 29.01.2024 обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було продовжено термін дії первинно обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб , із визначенням кожному розміру застави. Підставами для її постановлення було встановлення судом існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, таких як: ризик переховування від суду; ризик незаконного впливу на та свідків та ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом неприбуття за викликом до суду.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК).Зі змісту частин 3, 4 та 5 ст. 199 КПК випливає, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначений у ст. 178 КПК.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, перш за все, суду слід перевірити чи підтверджується існування ризиків, на які покликається прокурор.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому, судовий розгляд даного кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для розгляду провадження.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема,суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про продовження запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання осіб під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В даному випадку, задовольняючи клопотання прокурора, суд також враховує наступні обставини. Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не мають міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягались до кримінальної відповідальності, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів в умовах воєнного стану. Сторона захисту не зазначає про наявність будь-яких медичних застережень щодо унеможливлення перебування згаданих обвинувачених в умовах слідчого ізолятора.

Не вбачає суд підстав і для обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу в зв`язку з тим, що вона є матір`ю трьох малолітніх дітей. Зокрема, не спростовані стороною захисту твердження прокурора про те, що в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченої та її дітей були виявлені антисанітарні умови , що стало підставою для вирішення органами опіки питання про позбавлення можливості проживання дітей з ОСОБА_6 . Відтак, на думку суду, наявність дітей не буде стримуючим фактором для обвинуваченої для ухилення від суду. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частиною 4 та п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України врегульовано, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Проте, розмір застави, яку визначено обвинуваченим повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на них обов`язків.

Залишаючи незмінним розмір застави, суд враховує обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , майновий та сімейний стан обвинувачених, інші дані про їх особу та ризики, існування яких суд встановив у цій ухвалі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є підставним.

Керуючись ст. ст.331,376 КПК України, суд , -

постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням розміру застави в сумі 496 200 ( чотириста дев`яносто шість тисяч двісті ) грн., строком на 60 діб, до 10 травня 2024 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким, що до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з визначенням розміру застави в сумі 496 200 ( чотириста дев`яносто шість тисяч двісті ) грн., строком на 60 діб, до 10 травня 2024 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким, що до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 466 020 (чотириста шістдесят шість тисяч двадцять ) грн., строком на 60 діб, до 10 травня 2024 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким , щодо до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити обвинуваченому за ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в 200 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот ) грн., строком на 60 діб, до 10 травня 2024 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким , щодо до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з визначенням розміру застави в сумі 99 240 ( дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок ) грн., строком на 60 діб, до 10 травня 2024 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважатиметься такою, що до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Скерувати ухвалу для виконання у Державну установу «Львівська установа виконання покарань (№19)».

На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду, обвинуваченими, які знаходяться під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 15 березня 2024 року .

Суддя ОСОБА_1