Справа № 308/3074/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000569, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.02.2024 року, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання прокурора вбачається, що 17.02.2024 до Ужгородського РУП із заявою звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який повідомив, що 15.09.2023 року, залишив належний йому автомобіль марки "Range Rover" білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 на стоянці поблизу ресторану Уж-Венеція, навпроти магазину "Тиса", за адресою: м. Ужгород, Слов?янська Набережна, 1. Востаннє заявник бачив свій автомобіль 18.10.2023 на місці, де залишив його, однак не відкривав. 17.02.2024, приїхавши до м. Ужгород, ОСОБА_4 виявив відсутність належного йому автомобіля марки "Range Rover" д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Ужгород, Слов`янська Набережна, 1.

25.01.2024 вході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , за місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiajmi 5G», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , сім-карти НОМЕР_4 , яким користуюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який упаковано до спец пакету НПУ N?PSP 1012148.

25.01.2024 вході проведення обшуку автомобіля марки «Ауді» моделі «Аб» д.н.з. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , яким користуються ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено та вилучено вищевказаний автомобіль.

26 лютого 2024 року постановою слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вищевказані предмети, в рамках даного провадження визнано речовим доказом.

З урахуванням цього, з метою збереження вилучених предметів як речових доказів у даному кримінальному провадженні та проведення низки судових експертиз, прокурор у клопотанні просить накласти на нього арешт.

Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся вчасно та належним чином.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КУпАП неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що 18.02.2024 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000569 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

26 лютого 2024 року постановою слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вищевказані предмети, визнано речовими доказами, а саме:- мобільний телефон марки «Xiajmi 5G», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , сім-карти НОМЕР_4 ,яким користуюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який упаковано до спец пакету НПУ N?PSP 1012148 - автомобіля марки «Ауді» моделі «Аб» д.н.3. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , яким користуються ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, з урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора, що тимчасово вилучене майно та речі мають значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Однак, слідчим суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна а саме в частині заборони користування автомобілем марки «Ауді» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . немає необхідності і таке втручання та позбавлення прав останньої є невиправданим.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаного майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки, за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

В С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлений та вилучений 25.02.2024 року у ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 :

-мобільний телефон марки «Xiaomi 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з номером сім-карти НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який упаковано до спец пакету НПУ № PSP 1012148, із забороною відчуження, користування та розпорядження ним.

Накласти арешт на виявлений та вилучений 25.02.2024 року у ході проведення обшуку автомобіля «Ауді» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_5 , із забороною відчуження та розпорядження:

- автомобіль марки «Ауді» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У решті вимог клопотання відмовити.

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.03.2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1