Провадження № 1-в/761/289/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про проходження військової служби в лавах Збройних сил України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про проходження ним військової служби в лавах Збройних сил України. У своєму клопотанні засуджений просить вирішити питання про добровільне призвання його в ЗСУ на захист країни.

Суддя, дослідивши клопотання засудженого ОСОБА_2 дійшла висновку про таке.

Так, згідно з ч. 1 ст. 811 КК України, під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

При цьому, ст. 1541 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено порядок звернення та процедура розгляду питання у разі виявлення бажання засудженого проходити військову службу в лавах Збройних сил України.

Так, у відповідності до положень ч. 4 ст. 1541 КВК України, ініціатором розгляду судом питання про звільнення особи від відбування покарання та направлення для проходження військової служби в лавах Збройних сил України є саме установа виконання покарання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

У свою чергу, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 21 частини 1 статті 537 цього Кодексу, відповідне клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Разом з тим, як вбачається із клопотання засудженого ОСОБА_2 та супровідного листа Державної установи «Київський слідчий ізолятор» №Г-3537 від 06.06.2024, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2024, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць, законної сили не набрав, при цьому, засуджений ОСОБА_2 на даний час рахується за Київським апеляційним судом та утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор» для забезпечення апеляційного розгляду.

Наведене підтверджує ту обставину, що вирок, яким ОСОБА_2 , призначено остаточне покарання, не вступив у законну силу, а відтак, ДУ «Київський слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З викладеного вбачається, що клопотання подано до суду з порушенням встановленого законом порядку, не відповідає вимогам щодо ініціатора розгляду судом питання про звільнення особи від відбування покарання та направлення для проходження військової служби в лавах Збройних сил України, а також подано особою, вирок щодо якої не набрав законної сили, а отже Шевченківський районний суд м. Києва не уповноважений на розгляд клопотання ОСОБА_2 , відтак воно підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про проходження військової служби в лавах Збройних сил України, - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з моменту її винесення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1