ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3246/23 Номер провадження 11-сс/814/106/24Головуючий у 1-й інстанції с. ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук від 12 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 серпня 2022 року за №0000387.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що дізнавачем у ході досудового розслідування було проведено необхідні слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, надано належну оцінку зібраним доказам, за результатом чого прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук від 12 січня 2024 року й постановити нову ухвалу з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, ст.ст.6, 13 Ковеннції про захист прав людини та основоположних свобод. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не з`ясував обставини справи та не врахував те, що: постанова про закриття кримінального провадження від 27 листопада 2023 року є немотивованою, не містить посилань на положення КПК України, винесена дізнавачем передчасно, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин провадження щодо протиправних дій ОСОБА_8 , які охоплюються ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.353, 356, 364-1, 400-1 КК України; в процесі досудового розслідування не здійснено всіх заходів для збирання доказів шляхом проведення необхідних і достатніх слідчих, процесуальних дій для встановлення істини по справі, прийняття законного та обґрунтованого рішення, безпідставно не оголошено про підозру та не пред`явлено обвинувачення в учиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , яка незаконно перенесла судове засідання по справі №537/1051/22 на іншу дату, не мала відповідно до вимог закону таких повноважень, не надала суду документів, на підставі яких вона представляє інтереси УТОС; до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомості за всіма ознаками кримінальних правопорушень, про які зазначено в заяві про їх вчинення, а саме за ст.ст.353, 356, 364-1, 400-1 КК України; резолютивна частина рішення про закриття кримінального провадження повинна бути конкретизована, оскільки закриття провадження за відсутності конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише щодо певних осіб.

ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату й час судового засідання апеляційної інстанції, до суду не з`явився та заявив клопотання щодо здійснення апеляційного розгляд за його відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового й кримінального проваджень, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За ч.4 ст.284 КПК України дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 серпня 2022 року за №0000387 СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області на підставі ухвали слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук від 19 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_7 від 04 серпня 2022 року було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У заяві ОСОБА_7 зазначено про те, що у провадженні за його позовною заявою до Кременчуцького УВП УТОС про стягнення заборгованості (справа №537/1051/22), розгляд якого здійснюється Крюківським районним судом м. Кременчук, ОСОБА_8 , представившись директором ЦП УТОС у м. Київ повідомила суд, що не зможе прибути в судове засідання, так як перебуває в м. Полтава у відрядженні у зв`язку з виробничою необхідністю, просила перенести розгляд справи на іншу дату. Натомість, повідомлена ОСОБА_8 інформація не відповідає дійсності, оскільки вона не обіймає вказану вище посаду, відомості про її перебування в м. Полтава у відрядженні не підтверджені жодним доказом, а тому є недостовірними. Тим самим ОСОБА_8 самовільно всупереч встановленому законом порядку здійснила самоправство, взявши на себе повноваження заступника директора ЦП УТОС у м. Київ, яким вона не є та ввела суд в оману, вигадавши обставини, які не відповідають дійсності з метою затягування розгляду справи №537/1051/22 шляхом перенесення засідання на іншу дату та час, що вплинуло на його права та інтереси як позивача. Унаслідок протиправних дій ОСОБА_9 розгляд цієї справи було відкладено на іншу дату й час (12 вересня 2022 року), адже ОСОБА_8 станом на 03 серпня 2022 року навіть не надавала суду документи щодо її повноважень на представництво інтересів відповідача - Кременчуцького УВП УТОС, що свідчить про системність незаконних дій ОСОБА_8 із метою затягування строків. Посилаючись на вказані вище обставини, ОСОБА_7 вбачав у них ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.353, 356, 364-1, 400-1 КК України (а.к.п.1-2, 4-5, 46, 56, 65).

27 листопада 2023 року дізнавачем зарито це кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.к.п.152-154).

Так, диспозицією ст.353 КК України передбачено відповідальність за самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи.

Під самовільним присвоєнням владних повноважень або звання службової особи слід розуміти неправомірне (на порушення встановленого порядку, за відсутності підстав) прийняття особою на себе таких повноважень або звання і введення в оману оточуючих стосовно свого дійсного статусу.

До того ж, самовільне присвоєнням владних повноважень або звання службової особи утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.353 КК України, лише тоді, коли воно поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь. Натомість, склад цього кримінального правопорушення відсутній, якщо самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи не супроводжувалось вчиненням суспільно небезпечних діянь.

У ст.356 КК України встановлено відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

З об`єктивної сторони для наявності даного кримінального правопорушення необхідно встановити сукупність таких трьох ознак: а) самовільне вчинення будь-яких дій; б) оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою (підприємством, установою чи організацією); в) заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами.

Оспорюваність таких дій означає, що інша фізична або юридична особа вважає їх неправомірними.

Більше того, самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

За ч.1 ст.364-1 КК України відповідальність настає за зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми.

Зловживання повноваженнями - це умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Діяння вважається вчиненим всупереч інтересам юридичної особи приватного права, якщо воно є незаконним і суперечить тим цілям і завданням, заради вирішення яких створюється така юридична особа, а її службові особи наділяються певними повноваженнями.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.364-1 КК України має матеріальний склад і визнається закінченим з моменту настання наслідків, зазначених у законі, а саме завдання істотної шкоди, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Відсутність названих наслідків може свідчити про незакінчений злочин лише за умови спрямованості діяння на досягнення цих наслідків.

Згідно зі ст.400-1 КК України відповідальність передбачено за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, встановлених договором про надання правничої допомоги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування було здійснено необхідні заходи для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Оцінивши зібрані в ході проведення досудового розслідування докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дізнавач дійшов правильного висновку про закриття даного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки встановлено відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування 01 вересня 2022 року було допитано ОСОБА_7 в процесуальному статусі потерпілого, який зазначив, що Крюківським районним судом м. Кременчук здійснюється розгляд справи №537/1051/22 щодо виплати Кременчуцьким УВП УТОС (далі УТОС) ОСОБА_7 грошових коштів за договором позики. ОСОБА_8 , не з`явившись в судове засідання та представившись у телефоному режимі заступником директора ЦП УТОС у м. Київ, яким фактично не є, вчинила самоправні дії та завдала йому шкоди в розмірі судового позову, адже до цього часу не прийнято остаточне рішення по справі. Водночас ОСОБА_7 повідомив, що невідома йому особа в телефонному режимі, представившись працівнику суду ОСОБА_8 , повідомила про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням у відрядженні, разом з тим, він не може стверджувати, що це повідомляла саме ОСОБА_8 (а.к.п.13-16).

Наведені вище твердження ОСОБА_7 були предметом ретельної перевірки та за результатами проведення вичерпного комплексу слідчих і процесуальних дій під час здійснення уповноваженим органом розслідування не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами криміналього провадження та правильно визнані безпідставними.

За змістом телефонограми, складеної секретарем судового засідання Крюківського районного суду м. Кременчук, у справі №537/1051/22 свідок ОСОБА_8 повідомила, що не зможе прибути в судове засідання, так як перебуває у відрядженні в м. Полтава у зв`язку з виробничою необхідністю, та просила перенести розгляд справи на іншу дату (а.к.п.67).

Допитана свідок ОСОБА_8 (заступник директора Кременчуцького УВП УТОС) підтвердила наведені вище обставини про те, що на підставі наказу директора Кременчуцького УВП УТОС у неї виникла термінова необхідність для виїзду в м. Полтава з метою вирішення робочих завдань. Вона зателефонувала до суду та повідомила, що не зможе з`явитися в судове засідання через відрядження в м. Полтава та просила перенести засідання на іншу дату. Під час телефонної розмови представилась як заступник директора із комерційних питань Кременчуцького УВП УТОС. Представлятись іншою особою, в тому числі працівником ЦП УТОС вона не могла, адже не має жодного відношення до вказаної організації. ЦП УТОС навіть не є стороною в цьому судовому провадженні, адже позов був поданий до Кременчуцького УВП УТОС. Затим вона прибула до суду та в наступному судовому засіданні брала участь у статусі свідка. Інтереси ж підприємства представляв адвокат ОСОБА_10 , що підтверджується протоколами допиту від 22 листопада 2022 року й додаткового допиту від 25 вересня 2023 року (а.к.п.72-73, 137-139).

Даними наказу Кременчуцького УВП УТОС №2-к від 04 січня 2006 року підтверджено те, що ОСОБА_8 обіймає посаду заступника начальника Кременчуцького УВП УТОС, як нею і було повідомлено (а.к.п.74).

Показання свідка ОСОБА_8 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 (головного бухгалтера Кременчуцького УВП УТОС) та ОСОБА_12 (виконуючого обов`язки директора Кременчуцького УВП УТОС), які підтвердили те, що ОСОБА_8 у день судового засідання по справі за позовом ОСОБА_7 до Кременчуцького УВП УТОС перебувала в терміновому відрядженні в м. Полтава для вирішення робочих питань, про що був виданий відповідний наказ.

Підтвердив свідок ОСОБА_12 і те, що в цей день він знаходився в м. Полтава разом із ОСОБА_8 , де вони виконували термінові службові обов`язки, здійснення яких неможливо було відкласти на інший час. Про неприбуття до суду ОСОБА_8 повідомила суд у телефонному режимі, прибула в наступне судове засідання та надала показання, що зафіксовано в протоколах допитів від 25 вересня 2023 року (а.к.п.140-141, 144-145).

Наведені вище показання свідків узгоджуються також із показаннями свідка ОСОБА_10 (адвоката, який представляв інтереси Кременчуцького УВП УТОС) про те, що в день судового засідання йому від ОСОБА_12 стало відомо про виниклі термінові справи, в яких була необхідна присутність ОСОБА_8 у м. Полтава. Того дня ОСОБА_12 і ОСОБА_8 виконували свої службові обов`язки в м. Полтава, про що ОСОБА_8 повідомила суд. У будь-якому разі ЦП УТОС не було стороною в розглядуваному провадженні, адже позов пред`являвся до Кременчуцького УВП УТОС, а не до його засновника, що підтверджується протоколом допиту від 25 вересня 2023 року (а.к.п.142-143).

З аналізу ж копії рішення Крюківського районного суду м. Кременчук від 30 червня 2023 року вбачається, що в ході розгляду справи 537/1051/22 за позовом ОСОБА_7 до Кременчуцького УВП УТОС про стягнення заборгованості свідок ОСОБА_8 16 лютого 2023 року була безпосередньо допитана й надала показання в судовому засіданні щодо обставин названої справи. Такі показання були оцінені судом у сукупності з іншими доказами, за результатом чого суд задовольнив позовну заяву ОСОБА_7 та стягнув із Кременчуцького УВП УТОС на користь ОСОБА_7 заборгованість у загальному розмірі 329 441 гривні 91 копійки (а.к.п.125-132).

За даними офіційного веб-порталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень 19 грудня 2023 року в подальшому апеляційну скаргу Кременчуцького УВП УТОС ГО «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» залишено без задоволення, а зазначене вище рішення Крюківського районного суду м. Кременчук від 30 червня 2023 року без зміни.

13 березня 2024 року Верховним Судом відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою Кременчуцького УВП УТОС ГО «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» на вказані вище рішення Крюківського районного суду м. Кременчук від 30 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Таким чином, судове рішення місцевого суду, за яким у повному обсязі було задоволено позовну заяву ОСОБА_7 , набрало законної сили та підлягає виконанню.

Окрім того, зміст і хронологія постановлених у цій справі рішень свідчить про те, що Крюківський районний суд м. Кременчук не постановляв рішення про застосування заходів процесуального примусу щодо свідка ОСОБА_8 , у тому числі у формі приводу.

Отже, з аналізу наведених вище доказів установлено, що заступник директора Кременчуцького УВП УТОС ОСОБА_8 одноразово не з`явилась із поважних причин у судове засідання в цивільній справі №537/1051/22 за позовом ОСОБА_7 до Кременчуцького УВП УТОС про стягнення заборгованості, про що повідомила суд. У цій справі вона не була учасником справи, а мала статус свідка й вже в наступному судовому засіданні надала показання, яким суд надав відповідну юридичну оцінку. Ця неявка свідка ОСОБА_8 до суду, що була обумовлена причинами об`єктивно поважного характеру, сама по собі не вказує на наявність порушень вимог закону, не дезорганізувала нормальної діяльності Крюківського районного суду м. Кременчук, не призвела до порушення розумних строків розгляду справи, не вплинула на постановлення рішення Крюківського районного суду м. Кременчук від 30 червня 2023 року, не перешкодила повному й усебічному встановленню істини в цивільній справі, що підтверджено вищою інстанцією. Порушення встановленого законом порядку не відбулося, а ОСОБА_7 у повному обсязі реалізував свої законні права та інтереси в судовому порядку. Разом з тим, з огляду на викладені вище обставини, наявність у телефонограмі неправильного зазначення органу, в якому обіймає посаду ОСОБА_8 , технічного характеру жодним чином не підтведжує факт вчинення кримінального правопорушення.

Також колегія суддів зауважує, що наявність/відсутність підстав для відкладення судового засідання, організація процедури допиту свідка є компетенцією й предметом судового контролю суду, що розглядає справу. Саме суд у межах передбаченої законом процедури вживає заходів для забезпечення розгляду провадження з дотриманням розумних строків і запобіганню факту можливого зловживання правами учасниками процесу. Тому відсутність будь-яких обставин, які би підтверджували безпідставність неявки свідка ОСОБА_8 і були встановлені Крюківським районним судом м. Кременчук, також додатково свідчить про правильність рішення дізнавача.

Отже, в наведених вище обставинах відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, за ознаками якого здійснювалось досудове розслідування, а також і склади кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.353, 364-1, 400-1 КК України, про що зазначає заявник, оскільки дії свідка ОСОБА_8 не охоплюються жодною диспозицією статей кримінального закону.

Також у скарзі та апеляційній скарзі ОСОБА_7 не наведено належних обставин, що не були предметом розслідування та потребували би перевірки засобами кримінального процесу.

Колегія суддів зауважує, що необхідність у проведенні слідчих, процесуальних дій у кримінальному провадженні є тоді, коли матеріали провадження містять ознаки кримінального правопорушення і не зібрано достатніх доказів, які підтверджують вину особи у його вчиненні або їх недостатньо для висновку про відсутність події чи складу кримінального правопорушення. За наявності достатніх підстав для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження має бути негайно закрите, що і має місце в досліджуваному випадку, а тому посилання апелянта на непроведення необхідних слідчих дій позбавлені підстав.

Усе наведене вище підтверджує дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки дізнавачем доказів згідно з вимогами ст.94 КПК України.

Ураховуючи те, що в мотивувальній частині дізнавач дійшов висновку та прямо зазначив про відсутність у діях ОСОБА_8 будь-яких порушень вимог закону, тобто складів кримінальних правопорушень, зокрема й, передбаченого ст.356 КК України, за ознаками якого здійснювалось досудове розслідування, то відсутність у резолютивній частині постанови вказівки на особу, в діях якої відсутній конкретний склад кримінального правопорушення, саме по собі не перешкодило дізнавачу прийняти законне та обґрунтоване рішення, через це не є істотним порушенням приписів КПК України.

Тому колегія суддів не вбачає достатніх і виправданих підстав для скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваних ухвали слідчого судді та рішення органу досудового розслідування, є безпідставними.

Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук від 12 січня 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4