Справа №173/765/23
Провадження №1-кс/173/189/2024
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Слідчого СВ ВП №3 Камянського РУП ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровська область, українця, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 15.03.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 4 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 погодженого з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні до підозрюваного ОСОБА_6 матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 15.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 4 ст. 191 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилається на наступне:Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до розпорядження Дніпропетровської обласної ради №35-ПК від 06.06.2016 ОСОБА_6 було призначено на посаду виконуючого обов`язки директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» терміном на 2 місяці, і так був неодноразово призначеним виконуючим обов`язки директора до 2019 року. В подальшому, відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради №555-20/VII від 13.12.2019 ОСОБА_6 було призначено на посаду директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради», у зв`язку з чим з ним було укладено строковий трудовий договір.

Згідно зі статутом комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради №611-23/VII від 05.06.2020, передбачено розділ 6 «Управління Закладом». Пункт 6.2 розділу 6 статуту зазначає, що управління закладом здійснює його директор (далі керівник), який призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до рішення органу управління майном за поданням департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації на умовах строкового трудового договору, строк дії якого становить один три роки. Згідно пункту 6.5 статуту, керівник закладу самостійно вирішує питання діяльності Закладу, за винятком тих, що віднесені статутом та чинним законодавством України до компетенції органу управління майном. Згідно пункту 6.7 статуту, керівник закладу організовує роботу Закладу, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Заклад завдань.

Також у відповідності до колективного договору КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР» на 2018-2023 р.р., прийнятому на профспілкових зборах колективу комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» від 08.10.2018 з метою сприяння регулювання трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» та адміністрацією комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» ( далі КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР»). Адміністрація в особі в.о. директора КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР», з одного боку, та трудовий колектив КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в особі обраного і уповноваженого представника трудового колективу, голови профспілкової організації КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР» (далі сторони), з іншого боку уклали Колективний договір про взаємні зобов`язання, де у пункті 3.2 «Виключні права адміністрації» розділу 3 зазначено, що виключним правом адміністрації являється планування, управління та контроль за діяльністю підприємтва, також наймання робочої сили, пересування та підвищення кваліфікаційної категорії, підготовка кадрів.

Відповідно до строкового трудового договору №318 від 08.01.2020, укладений між директор КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР» ОСОБА_6 та Головою обласної ради ОСОБА_8 , керівник здійснює поточне управління (керівництво) Закладом, забезпечує ефективне виконання функцій, для яких призначений Заклад, використання і зберігання закріпленого за Закладом комунального майна, передбачених статутом та цим строковим трудовим договором; подає в установленому порядку Органу управління майном, з яким укладено цей строковий трудовий договір, квартальну річну фінансову звітність закладу. Укладає трудові договори з працівниками Закладу відповідно до чинного законодавства України. При укладенні трудових договорів із працівниками Закладу, визначенні і забезпеченні умов їх праці та відпочинку Керівник керується трудовим законодавством, статутом Закладу, колективним договором, виходячи з фінансових можливостей Закладу. Керівник несе персональну відповідальність за виконання посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, затвердженою директором департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації. Відповідно до пункту 2.7 розділу 2 «Права та обов`язки» строкового трудового договору, керівник має право розпоряджатися коштами Закладу, накладати на працівників стягнення відповідно до чинного законодавства, також пунк 2.10 цього ж розділу зазначає, що керівник несе персональну відповідальність за виконання посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, затвердженою директором департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації.

Керівник комунального закладу наділений повноваженнями приймати та звільняти працівників комунального закладу, затверджує та підписує штатний розклад по закладу, затверджує щомісячно розрахунково-платіжні відомості щодо нарахування та виплати заробітної плати працівників закладу, затверджує (візує) за допомогою електронного цифрового підпису платіжні доручення на перерахування грошових коштів для подальшої виплати заробітної плати через банківські установи, тобто несе персональну відповідальність за дотримання законодавства про працю на підприємстві.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради», був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та являвся службовою особою.

Відповідно до ст. 97 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971р. (далі КЗпП України) оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до наказу директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_6 №334-К від 30.04.2020, ОСОБА_9 було призначено на посаду завідуючого господарством.

Згідно з посадовою інструкцією, завідуючий господарством належить до категорії керівників, підпорядковується директору та заступнику директора; здійснює організацію робіт з господарського обслуговування інтернату; організовує прибирання території та під`їзних доріг інтернату; організовує одержання усіх необхідних матеріальних ресурсів (буд. матеріалів для ремонту, інструментів, господарського інвентарю, канцелярського приладдя) для виробничої діяльності інтернату; забезпечує зберігання технічних засобів і господарського інвентарю, його відновлення та поповнення; проводить нагляд за матеріально-технічним станом офісних і виробничих приміщень; координує роботу по усуненню поточних поломок, недоліків які перешкоджають роботі підприємства; контролює порядок складання встановленої звітності та звітується за виконану роботу перед керівництвом підприємства; звітується за виконану роботу перед керівництвом підприємства; забезпечує своєчасне прибирання прилеглих територій; організовує виконання робіт з благоустрою і догляду за зеленими насадженнями; забезпечує зберігання технічних засобів і господарського інвентарю, його відновлення, поповнення і раціональну експлуатацію; забезпечує працівників предметами господарського вжитку; бере участь у складанні комплексних планів поліпшення умов і безпеки праці підприємства; забезпечує утримання території підприємства відповідно до санітарно-гігієнічних вимог, а також своєчасне поливання тротуарів і доріг, посипання їх піском у випадку ожеледі. очистку тротуарів і доріг віл снігу і льоду; організовує проведення дезінфекції і дезінсекції виробничих і службових приміщень.

При складанні табелів обліку робочого часу ОСОБА_9 керувався наказом Державного комітету статистики України № 489 від 05.12.2008 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (Форми N П-1, П-2, П-3, П-4, П-5, П-6, П-7)».

Також встановлено, що відповідно до наказу в.о. директора ОСОБА_10 №35-К від 13.02.2018, ОСОБА_11 , з яким директор закладу ОСОБА_6 перебував у тісних дружніх стосунках, було прийнято на роботу на посаду інженера з ремонту КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР» (далі- закладу). Пізніше, а саме 11.10.2018 згідно наказу в.о. директора закладу №250-К від 11.10.2018 переведено на посаду водія УАЗу , після чого переведено на посаду оператора очисних споруд, згідно наказу в.о. директора закладу №243-К від 02.09.2019. Даних про проходження будь-якого навчання, отримання розряду у вказаній галузі громадянином ОСОБА_11 . досудовим розслідуванням не встановлено, також відсутня інформація, стосовно отримання освіти за вказаною специфікою, хоч і відповідно до п.п. 4.1, 4.2 розділу 4 посадової інструкції оператора очисних споруд повинен знати будову комплексу очисних споруд, а також правила очистки відстійників дезінфікуючими засобами.

Організація оплати праці здійснюється на підставі колективного договору комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради. Згідно Закону України від 23.09.2010 року №2559-VI «Про оплату праці`виплата заробітної плати здійснюється два рази на місяць 15 та 30 числа кожного місяця по мірі надходження фінансування з обласного бюджету та виплачувати заробітну плату через карткові рахунки в банківській установі в строки, встановлені законодавством.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради», будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, достовірно знаючи порядок оформлення табелів обліку робочого часу, всупереч главі IV «Робочий час» Кодексу законів про працю України, колективного договору та статуту комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради», зловживаючи своїм службовим становищем, у період з 01.01.2021 по 31.01.2022, заволодів та розтратив бюджетні грошові кошти в сумі 94 221 гривень 41 копійок, скоївши злочин за наступних обставин.

Так, у період з 01.01.2021 по 31.01.2022, (більш точну дату встановити не виявилось можливим) кожного календарного місяця, протягом робочого часу з 08 год 00 хв до 17 год 00 хв, перебуваючи на робочому місці, а саме в КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи своїм службовим становищем, у період перебування ОСОБА_9 на посаді завідуючого господарством КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР, а саме з 01.01.2021 по 31.01.2022, який перебував у службовій залежності від ОСОБА_6 та відповідно до своїх посадових обов`язків був відповідальний за складення, ведення табелю обліку робочого часу та подальше їх подання до бухгалтерії підприємства для нарахування заробітної плати, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, надавав усні вказівки на внесення до табелів обліку робочого часу неправдивих відомостей про перебування на робочому місці ОСОБА_11 .. Після виконання ОСОБА_9 усних вказівок директора комунального закладу ОСОБА_6 щодо внесення недостовірних відомостей до табелю обліку робочого часу, стосовно перебування ОСОБА_11 на робочому місці щомісячно, починаючи з 01.01.2021 по 31.01.2022, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення,підписував розрахунково-платіжні відомості як директор КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДОР на виплату заробітної плати працівникам, в тому числі і ОСОБА_11 , внаслідок чого, за час відсутності на робочому місці, бухгалтерією КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР ОСОБА_11 незаконно, безпідставно нараховано та виплачено заробітну плату в розмірі 94 221 гривень 41 копійок, яку громадянин ОСОБА_11 отримував на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», котра перебувала у володінні директора КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДОР ОСОБА_6 , з невстановленого часу, але не пізніше 01.01.2021. Кошти з картки належної ОСОБА_11 , ОСОБА_6 привласнив та розтратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми незаконними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, за ознаками заволодіння та розтрати майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено та який діє на даний час, перебуваючи на посаді директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради», будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, являючись службовою особою, достовірно знаючи порядок оформлення табелів обліку робочого часу, всупереч главі IV «Робочий час» Кодексу законів про працю України, колективного договору та статуту комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради`кож, зловживаючи своїм службовим становищем, під час дії воєнного стану, у період з 01.02.2022 по 31.03.2023, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, заволодів та розтратив бюджетні грошові кошти в сумі 99 469 гривень 30 копійок, скоївши злочин за наступних обставин.

Відповідно до наказу директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_6 №58-К від 14.03.2017, ОСОБА_12 було призначено на посаду інженера з охорони праці.

Згідно з наказом директора комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_6 №48/1-О від 01.02.2022, на ОСОБА_12 , інженера з охорони праці, за його згодою, було покладено обов`язки на час відсутності завідуючого господарства, без увільнення від основної роботи, з повною матеріальною відповідальністю, а також ознайомлено під підпис з посадовою інструкцією завідувача господарством.

Відповідно до посадової інструкції, завідуючий господарством належить до категорії керівників, підпорядковується директору та заступнику директора; здійснює організацію робіт з господарського обслуговування інтернату; організовує прибирання території та під`їзних доріг інтернату; організовує одержання усіх необхідних матеріальних ресурсів (буд. матеріалів для ремонту, інструментів, господарського інвентарю, канцелярського приладдя) для виробничої діяльності інтернату; забезпечує зберігання технічних засобів і господарського інвентарю, його відновлення та поповнення; проводить нагляд за матеріально-технічним станом офісних і виробничих приміщень; координує роботу по усуненню поточних поломок, недоліків які перешкоджають роботі підприємства; контролює порядок складання встановленої звітності та звітується за виконану роботу перед керівництвом підприємства; звітується за виконану роботу перед керівництвом підприємства; забезпечує своєчасне прибирання прилеглих територій; організовує виконання робіт з благоустрою і догляду за зеленими насадженнями; забезпечує зберігання технічних засобів і господарського інвентарю, його відновлення, поповнення і раціональну експлуатацію; забезпечує працівників предметами господарського вжитку; бере участь у складанні комплексних планів поліпшення умов і безпеки праці підприємства; забезпечує утримання території підприємства відповідно до санітарно-гігієнічних вимог, а також своєчасне поливання тротуарів і доріг, посипання їх піском у випадку ожеледі. очистку тротуарів і доріг віл снігу і льоду; організовує проведення дезінфекції і дезінсекції виробничих і службових приміщень.

При складанні табелів обліку робочого часу ОСОБА_12 керувався наказом Державного комітету статистики України № 489 від 05.12.2008 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (Форми N П-1, П-2, П-3, П-4, П-5, П-6, П-7)».

Так, у період з 01.02.2022 по 31.03.2023, (більш точну дату встановити не виявилось можливим) кожного календарного місяця, протягом робочого часу з 08 год 00 хв до 17 год 00 хв, перебуваючи на робочому місці, а саме в КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи своїм службовим становищем, у період дії воєнного стану, за час перебування ОСОБА_12 на посаді виконуючого обов`язки завідуючого господарством КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДОР, а саме з 01.02.2022 по 31.03.2023, який перебував у службовій залежності від ОСОБА_6 та відповідно до своїх посадових обов`язків був відповідальний за складення, ведення табелів обліку робочого часу та подальше їх подання до бухгалтерії підприємства для нарахування заробітної плати, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, надавав усні вказівки на внесення до табелів обліку робочого часу неправдивих відомостей про перебування на робочому місці ОСОБА_11 .. Після виконання ОСОБА_12 усних вказівок директора комунального закладу ОСОБА_6 щодо внесення недостовірних відомостей до табелю обліку робочого часу, стосовно перебування ОСОБА_11 на робочому місці щомісячно, починаючи з 01.02.2022 по 31.03.2023, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення,підписував розрахунково-платіжні відомості як директор КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДОР на виплату заробітної плати працівникам, в тому числі і ОСОБА_11 , внаслідок чого, за час відсутності на робочому місці, бухгалтерією КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР ОСОБА_11 незаконно, безпідставно бухгалтерією КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР нараховано та виплачено заробітну плату в розмірі 99 469 гривень 30 копійок, яку громадянин ОСОБА_11 отримував на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», котра перебувала у володінні директора КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДОР ОСОБА_6 , з невстановленого часу, але не пізніше 01.01.2021. Кошти з картки належної ОСОБА_11 , ОСОБА_6 привласнив та розтратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми незаконними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, за ознаками привласнення та розтрати чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану.

07.03.2024 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,4 ст. 191 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_6 .

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-повідомлення про можливі корупційні дії;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 ;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 ;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_16 ;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_17 ;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_18 ;

-довідкою щодо обробки технічної інформації;

-висновком судово-економічної експертизи від 14.06.2023 №СЕ-19/104-23/16210-ЕК;

-висновком судової портретної експертизи від 21.08.2023 №СЕ-19/104-232/26473-ФП;

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, слідство приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого альтернативного запобіжного заходу неможливо, оскільки їх слід вважати такими, що не здатні забезпечити у подальшому належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого та тяжкого злочину, передбачених ч.2 та ч.4 ст.191 КК України, за вчинення якого санкцією відповідної статті передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та наразі існує ризик того, що ОСОБА_6 , знаходячись на свободі, не будучи під постійним контролем правоохоронних органів, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, місце проживання яких підозрюваному відомі, до того ж свідки раніше були підлеглими ОСОБА_6 за часів його перебування на посаді директора КЗ «Верхівцевський ПНІ» ДОР» (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Також існує ризик того, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість визнання його винним у інкримінованому злочині та тяжкість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та у подальшому від суду з метою уникнення покарання за вчинений злочин (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Крім того, оскільки ОСОБА_6 тривалий час займав керівну посаду у комунальному закладі «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради, тобто має стійкі відносини з більшістю працівників закладу, існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншими шляхами. Зокрема, виправдовуючи свої дії, ОСОБА_6 може намагатися знищити, спотворити, сховати або підробити документи, які мають значення для досудового розслідування та судового розгляду, та в подальшому надати їх слідству як правдиві, отже існує ризик знищення або спотворення документів, що мають істотне значення для встановлення істини по справі (п.2 ч.1 ст.177 КПК України, п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали вимоги за клопотанням та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до наступних висновків.

15.03.2023 року внесені відомості до ЄРДР за №0000010 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 4 ст. 191 КК України, що підтверджується копією витягу із ЄРДР .

07.03.2024 року ОСОБА_6 ,було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2, 4 ст.191 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Пункт перший ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 цього Кодексу при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити, серед іншого, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 176 цього Кодексу слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слід зазначити, що, відповідно до рішення у справі «Боротюк проти України» від 16.12.2010 ЄСПЛ в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив, що: «… існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справах «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006, «Худоєров проти Російської Федерації» від 08.11.2005, «Биков проти Російської Федерації»10.03.2009).

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (позиція ЄСПЛ у рішеннях по справах «Белевитський проти Росії» від 01.03.2007, «Харченко проти України» від 10.01.2011).

Так, вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У той же час, слідчий суддя у повній мірі не може погодитися з існуванням ризиків, які б давали підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та про які зазначив слідчий у даному клопотанні, що було підтримано прокурором у судовому засіданні з огляду на наступне.

На переконання сторони обвинувачення, підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи міру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для застосування до особи запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі (рішення у справах «Строган проти України» від 06.10.2016, «Єлоєв проти України» від 06.11.2008, «Свершов проти України» від 27.11.2008, «Тодоров проти України» від 12.01.2012, «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993, «Панченко проти Російської Федерації» від 08.02.2005, «Бекчієв проти Молдови» від 04.10.2005, «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 у справі №14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчієв проти Молдови» від 04.10.2005, «Смірнови проти Російської Федерації» від 24.07.2003). Крім того, на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000).

Крім того, сторона обвинувачення вказує на наявність ризику ймовірного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні.

З указаним твердженням слідчий суддя в повній мірі не може погодитись з огляду на наступне.

Слідчий суддя відмічає, що з огляду на початкову стадію досудового розслідування такий ризик гіпотетично може існувати, проте настання таких дій з боку підозрюваного можливо уникнути шляхом покладення на нього обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. До того ж, ЄСПЛ у своєму рішенні «Москаленко проти України» від 20.05.2010 зазначає, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних. Він не може ґрунтуватися лише на ймовірності суворого покарання, а повинен бути пов`язаний із конкретними фактами (рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» від 28.11.2017).

Оцінюючи заявлені стороною обвинувачення ризики переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя, з огляду на положення КПК України та прецедентну практику ЄСПЛ, враховуючи повідомлені дані про особу підозрюваного, в світлі запровадженого в Україні воєнного стану відмічає, що стороною обвинувачення не надано переконливих доказів на підтвердження існування таких ризиків, вказані твердження є формальними та сумнівними, з урахуванням встановлених обставин, ґрунтуються на припущеннях та не можуть свідчити про настільки високу ймовірність їх настання, що для їх запобігання неможливо застосувати до ОСОБА_19 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційним легітимній меті, яка ставиться до його застосування.

Враховуючи викладене, беручи до уваги тяжкість інкримінованихкримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюєтьсяВойтов Г, О , суворість можливого покарання, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, зважаючи на цілі та принципи кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладеного на нього процесуальних обов`язків, з огляду на те, що за результатами судового розгляду стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри та частково доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зважаючи на позицію ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії» від 02.08.2001, відповідно до якої за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст. 5 § 1 (с) Конвенції, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що встановлені в ході судового розгляду обставини у своїй сукупності свідчать про те, що такий вид запобіжного заходу буде достатнім для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Керуючись статтями 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні до підозрюваного ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 15.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст. 191 КК України- відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 травня 2024 року включно.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 11 березня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) Не відлучатися із будинку АДРЕСА_3 в якому він фактично проживає в період часу з 22.00 годин до 06.00 годин наступного дня без дозволу слідчого, прокурора та суду.

2) Прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

3) Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали два місяці.

Виконання ухвали доручити відділенню поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Слідчий суддя ОСОБА_1