Провадження № 1-кп/679/4/2024
Справа № 679/656/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин, Вінницької області, громадянина України, українця, одруженого, працівника ВП ХАЕС, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України.,

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2020 року, близько о 11:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у нього виник умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, умисно наніс не менше двох ударів ногою в область тазу та ніг ОСОБА_4 , після чого продовжив свої злочині дії та наніс ще не менше двох ударів рукою по обличчю потерпілої, внаслідок чого останній були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді черепно-лицевої травми із закрити переломом задньої-латеральної стінки лівої гайморової пазухи верхньої щелепи з крововиливом в її порожнину, підшкірною та міжм`язевою емфіземою м`яких тканин лівої виличної ділянки обличчя, забою м`яких тканин обличчя зліва в ділянці щоки, нижньої щелепи зліва, крововиливу під слизову оболонку правої щоки, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, травматичного вивиху 21,22 зубів верхньої щелепи зліва з крововиливом під слизову оболонку верхньої губи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та синців сідничної ділянки тазу та правого стегна, які відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, вказав що 16 квітня 2020 року він, попередньо домовившись по телефону, прийшов до потерпілої на масаж.

Потерпіла зробила йому масаж плеча, однак він сказав, що масаж виконано неякісно. На його слова потерпіла відреагувала неадекватно, а саме: кинула в нього гроші та почала кричати та виганяти його з квартири, викинувши його речі на коридор. Коли він почав одягатися то потерпіла викинула на коридор його телефон. Після цього він її вдарив. Потерпіла впала в коридор на підлогу. Скільки ударів він наніс потерпілій він не пам`ятає так як був збуджений.

Він жалкує про те що сталось. Просить вибачення у потерпілої. В судовому засіданні 21 лютого 2024 року компенсував потерпілій завдані матеріальні та моральні збитки в розмірі 20 тисяч гривень та 30 тисяч гривень відповідно. Іншу суму цивільного позову він не визнає. Просив його суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , дала показання, що з обвинуваченим вона знайома вже 18 років, протягом яких він не проявляв до неї агресії, це було вперше. Познайомилися, коли він знімав (фотографував) дітей в дитячому садочку і вона попросила, щоб він сфотографував і її доньку. Вона деколи надавала послуги масажу йому і членам його родини, однак зазначає, що вже протягом 5 років не надає послуги з реабілітації, оскільки має 3 групу інвалідності через артроз та за такими послугами обвинувачений до неї не звертався.

В день інциденту вона очікувала на її прихід похресниці у якої напередодні був день народження. Тому, коли задзвонив домофон вона підняла трубку, але зрозуміла, що це не похресниця, а ОСОБА_6 . Він сказав, що йому потрібно в туалет, тому вона пустила його і відчинила вхідні двері. Обвинувачений пішов до туалету, а вона почала сушити волосся. Коли вона почула, що у ванній кімнаті, яка є окремою від туалету, тече вода, то зайшла туди і побачила, що ОСОБА_6 одягнений лише в трусах, миє свої геніталії. Чому він пішов до ванної кімнати вона не знає. Шокована побаченим, вона попросила його піти, однак обвинувачений почав проявляти до неї агресію та лаятися в грубій формі. Вона сказала, що викличе поліцію та пішла до телефону. ОСОБА_6 підбіг ззаду та почав бити, однак вона розвернулася та відпихнула його від себе. Спочатку обвинувачений наніс удар в копчик, потім - по опорній правій нозі та три удари в лице. Під час цього він кричав: ОСОБА_7 тебе вб`ю і втечу, мене ніхто не знайде.

ОСОБА_4 зазначає, що почала викидати речі обвинуваченого в передбанник (відділену частину коридору) перед вхідними дверима квартири, а потім і до загального коридору. Тільки коли вона викинула телефон, ОСОБА_6 вийшов з квартири, однак продовжував гримати в двері. Безпосередніх свідків інциденту не було, оскільки вона живе одна, лише сусідка чула сварку, та чаcтково кінець бійки бачила її похресниця.

ОСОБА_4 зазначає, що обвинувачений нічого не говорив про зґвалтування чи щось, подібного змісту.

Потерпіла зателефонувала до його дружини, а потім до знайомої в поліцію. Наступного дня вона звернулася до СМЕ. Експерет сказав, що можливо у неї перелом щелепи. Для консультації та лікування вона зверталась до лікарів з Рівного та Хмельницького. Весь цей час її нудило, болів шлунок та вона нічого не їла.

Вона лікувалася, у неї було запалення ніг. За рекомендацією лікарів вона поїхала на море. Після інциденту у неї погіршився зір, через що лікарі виписали їй окуляри, а через сильний стрес у неї почалася тахікардія.

Для того, щоб мати кошти на лікування в закладах, де вона вважає це за необхідне, їй довелося продати гараж.

Потерпіла зазначає, що була готова на примирення, якби обвинувачений покрив її витрати на лікування в розмірі 400 тисяч гривень, однак він пропонував значно меншу суму в розмірі 100 тисяч гривень.

При призначені покарання покладається на розсуд суду, однак не хотіла б, щоб йому призначали покарання, яке передбачає позбавлення волі.

Просить цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала покази, що весною 2020 року, до свята Пасхи, приблизно в обідню пору вона почула як її сусідка ОСОБА_9 когось виганяє з квартири.

Так як вона була вагітною, то не виходила в загальний коридор, а стояла за дверима і слухала, так як за відсутності дверного вічка не мала змоги спостерігати. Вона лише чула крики двох людей, які тривали 5-7 хвилин.

Після того як пройшло близько сорока хвилин, вона вийшла з квартири та пішла до свекрухи. За цей час до квартири ОСОБА_10 ніхто не заходив.

На наступний день вона бачила ОСОБА_10 з синцями на обличчі. На її запитання, що сталося сусідка сказала, що приходив знайомий та просив зробити масаж. Вона йому відмовила та вигнала з квартири

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала покази, що 16 квітня 2020 року, близько 11-12 години вона йшла в гості до своєї хрещеної ОСОБА_4 . Піднявшись по сходах до квартири хрещеної, вона почула як ОСОБА_12 говорить « ОСОБА_13 не чіпай мене, вийди.» Вона піднялась на поверх вище та бачила як обвинувачений, ніби вдарив ОСОБА_12 по обличчю. Вона злякалась та почала стукала в двері сусідів але ніхто не відчиняв.

Коли все стихло вона підійшла до квартири ОСОБА_12 , де бачила на обличчі останньої почервоніння.

ОСОБА_12 їй сказала, що знайомий попросився в туалет, потім пішов до ванної кімнати та роздягнувся. Вона його намагалась вигнати з квартири, а обвинувачений її бив. Більше вона не розповідала нічого, та вони після цього інциденту спілкувались лише по телефону.

Вказала, що ОСОБА_12 колись надавала послуги масажистки, однак на даний час цим не займається.

Незалежно від часткового визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджено письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2020 ОСОБА_4 повідомляє, що ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження у неї вдома.

Т.2 а.с.7

Відповідно до обстеження №0556 від 17.04.2020 у ОСОБА_4 виявлено КТ- ознаки імпресійного перелому задньо-латеральної стінки лівої в/щ пазухи з незначним зміщенням уламків. Гемосинус зліва. Контузійне потовщення м`яких тканин лівої виличної ділянки з підшкірною та міжм`язевою емфіземою.

Т.2 а.с.13

Відповідно до висновку експерта №59 від 24.04.2020 виявлені в ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться як до легкого так і до середнього ступеня тяжкості. Властивості та локалізація ушкоджень на тілі потерпілої не відповідають механізму виникнення внаслідок шарпання за верхній одяг, натисканням пальцями рук на окремі ділянки тіла, хапанням руками за окремі ділянки тіла, чи падінням на бетонне покриття внаслідок заподіяння ударів, чи внаслідок самопадіння із висоти власного зросту, могли виникнути від дії кулаків рук, ніг.

Т.2 а.с.14-15

Відповідно до висновку експерта №64 від 28.04.2020 виявлені в ОСОБА_4 тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , описані у висновку експерта № 59 від 24.04.2020р. в ділянці обличчя спричиненні не менш як дворазовим прикладанням травмуючих предметів, ушкодження в області тазу та ніг спричиненні не менш як дворазовим прикладанням травмуючих, предметів.

Т.2 а.с.17-18

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.04.2020 вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 отримала від дії ОСОБА_6 який перебував у її квартирі по АДРЕСА_3 . Крім того зазначено механізм спричинення тілесних ушкоджень останнім.

Т.2 а.с.23-24

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом висновок експертів за результатами проведення комісійної судово психологічної експертизи №10799/10800/21-61 від 18.05.2023, з тих підстав, що ухвалою суду від 11.02.2021 у справі №679/656/20 призначалась амбулаторна судово психологічна експертиза.

Захист вважає, що проведення комісійної експертизи не передбачено нормами КПК України, однак директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було призначено саме комісійну експертизу.

З таким твердженням суд погодитись не може, оскільки відповідно до п.1.2.14. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮУ №53/5 від 08.10.98 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

Для проведення експертизи №10799/10800/21-61, призначеної ухвалою суду, згідно розпорядження директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №830-р від 30.12.2022 було призначено комісійну експертизу, визначено її склад та призначено голову комісії

Враховуючи, що саме амбулаторна експертиза не передбачена процесуальним законодавством України, проведення комісійної експертизи не є порушенням чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав визнавати висновок комісійної судово психологічної експертизи №10799/10800/21-61 від 18.05.2023 недопустимим доказом.

Відповідно до висновків експертів №10799/10800/21-61 від 18.05.2023 вбачається, що на момент скоєння інкримінованого ОСОБА_6 діяння, останній знаходився у стані емоційного збудження, з превалюванням змішаних емоцій злості, обурення, образи, неповаги, приниження, однак без вираженої тотальності їх протікання.

ОСОБА_6 у стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання не перебував, про що у першу чергу свідчить відсутність характерної динаміки протікання фізіологічного афекту.

Стан психіки ОСОБА_6 не позбавляв його можливості усвідомлювати значення своїх дій, що полягали у нанесенні ударів потерпілій ОСОБА_4 в область обличчя, їх конкретні наслідки або керувати ними.

Дії потерпілої ОСОБА_4 щодо ОСОБА_6 , які полягали у виштовхуванні його напівголого з квартири на сходову площадку будинку і пошкодження мобільного телефону вплинули на психічний стан ОСОБА_6 та стали причиною його наступної поведінки щодо ОСОБА_4

Т.1 а.с.239-252

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті в редакції від 12 травня 2020 року, та його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення згідно ст.12 КК України, мотиви і причини його скоєння, наслідки, що настали, враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), дані про особу ОСОБА_6 , а саме: те, що він на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його сімейний та матеріальний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді громадських робіт, так як приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, бо саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, що полягає у витратах на проведення обстеження і лікування в розмірі 429229,04 гривень та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, моральними стражданнями з приводу порушення нормального і звичного життєвого ритму, порушенням нормальних життєвих зв`язків в розмірі 1628100 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно - небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, що визначено ч. 5 ст. 128 КПК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено протиправність поведінки ОСОБА_6 його вина у вчиненні кримінального правопорушення.

При вирішенні цивільного позову у даному кримінальному провадженні суд, розглядаючи його в межах заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, керується принципом законності, виваженості, справедливості, диспозитивності та положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, є абсолютним. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України). Крім того, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Стороною захисту подано клопотання про визнання доказу недопустимим, а саме: висновку №ED-1734-4-1601.20 за результатами психологічного дослідження від 08.10.2020 яким ОСОБА_4 обґрунтовує суму заподіяної їй моральної шкоди. В обґрунтування клопотання зазначає, що проведення вищезазначеної експертизи було виконано спеціалістом- психологом, а не атестованим судовим експертом в цій галузі.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5, 6 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

На підтвердження своїх доводів щодо спричинення їй моральної шкоди, ОСОБА_4 посилається на те, що вона зазнала фізичного болю та переживань.

Крім того, позивачем було надано суду висновок №ED-1734-4-1601.20 за результатами психологічного дослідження від 08.10.2020 експертного дослідження Судової незалежної експертизи України, який було виконано спеціалістом психологом ОСОБА_14 , відповідно до якого визначено рекомендований розмір дійсної моральної шкоди, що було спричинено ОСОБА_4 , з урахуванням її індивідуально-психологічної ситуації.

Разом з тим, суд критично ставиться до наданого позивачем висновку спеціаліста, оскільки, з тексту висновку вбачається, що дослідження проведено спеціалістом, а не атестованим судовим експертом в цій галузі.

З наданих стороною захисту додатків до клопотання вбачається, що на момент проведення психологічного дослідження (08.10.2020) спеціалісту галузі психології ОСОБА_14 не мала кваліфікації судового експерта. Таке свідоцтво вона отримала 11.10.2022 за №372-22/Д.

Враховуючи вищевикладене, судом зазначений висновок не може бути прийнятий до уваги, як такий, що беззаперечно доводить підстави, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження в результаті чого у неї виникла необхідність звернення за медичною допомогою, вона зазнала моральних страждань з приводу порушення нормального і звичного життєвого ритму, а тому суд, виходячи з засад виваженості, розумності, справедливості та співрозмірності, дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 40000,00 гривень.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Так, цивільним позивачем ОСОБА_4 заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди загальний розмір якої, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, складає 429229,04 гривень.

В обґрунтування позову зазначається, що у зв`язку із заподіяними обвинуваченим тілесними ушкодженнями потерпілій було проведено ряд медичних обстежень, консультацій спеціалістів, понесено фактичні витрати на придбання лікарських препаратів. Заподіяні позивачці тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я та дороговартісного лікування. При цьому лікування цивільна позивачка проходила не тільки за своїм місцем проживання, але й у лікувальних закладах м. Києва, м. Рівне та м. Хмельницький, що потребувало матеріальних витрат на транспорті послуги.

Крім того, до розміру матеріальної шкоди цивільною позивачкою включено вартість проведення психологічного дослідження судової незалежної експертизи України, яка складає 15000 гривень та вартість лікування, яке їй необхідно пройти у подальшому, згідно з планом лікування від 30.05.2020, що розроблений мережею стоматологічних клінік «Люмі-Дент» та складає 378475,70 гривень.

На підтвердження понесених витрат на лікування цивільною позивачкою до позову долучено копії чеків (том 1 а.с. 43, 46, 49-52, 54-56, 58-61, 128-133, 136; том 2 а.с. 6, 37-40).

Цивільним відповідачем позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнаються частково на суму 20000 гривень.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Факт лікування та розмір витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 стверджується відомостями, що містяться в копіях медичної карти ОСОБА_4 , зокрема інформації про встановлені діагнози та призначеного лікування, а також долученими до позовної заяви та заяв про збільшення позовних вимог копіями фіскальних чеків:

на отримання медичних послуг: від 17.04.2020 року на проведення комп`ютерної томографії вартістю 800 гривень; від 29.05.2020 року консультація у ТОВ «Медичний центр «Білий зуб» на суму 750 гривень; від 30.05.2020 року на проведення комп`ютерної томографії вартістю 720 гривень; від 26.06.2020 року стоматологічних послуг наданих стоматологічною клінікою «Люмі-Дент» на суму 1983,40 гривень; від 10.07.2020 року на суму 460,60 гривень; від 16.07.2020 року на суму 3647,20 гривень; від 27.06.2020 року на суму 1823,60 гривень; проведення комп`ютерної томографії головного мозку 24.02.2021 року на суму 1400 гривень; проведення оптичної когерентної томографії 04.11.2022 року вартістю 1250 гривень; комп`ютерної томографії сегменту (3-4) зубів проведеної 22.07.2023 року вартістю 490 гривень;

на придбання медичних препаратів: від 17.04.2020 року на суму 104,52 гривень; від 24.04.2020 року на суму 54,15 гривень; від 24.04.2020 року на суму 267,05 гривень; від 23.04.2020 року на суму 147,09 гривень; від 24.04.2020 року на суму 67,01 гривень; від 25.04.2020 на суму 32,16 гривень; від 29.04.2020 на суму 50,04 гривень; від 02.05.2020 року на суму 108,51 гривень; від 30.04.2020 року в сумі 88,20 гривень; від 18.05.2020 року на суму 249,75 гривень; від 27.05.2020 року на суму 355,81 гривень; від 27.05.2020 року на суму 173,60 гривень; від 28.05.2020 року на суму 196,00 гривень; від 29.05.2020 року на суму 62,98 гривень; від 11.06.2020 року на суму 220 гривень; від 11.06.2020 року на суму 79,80 гривень; від 10.06.2020 року на суму 326,00 гривень; від 11.06.2020 року на суму 1384,00 гривень; від 12.06.2020 року на суму 140,50 гривень; від 13.06.2020 року на суму 183,99 гривень; від 28.06.2020 року на суму 51,98 гривень; від 12.07.2020 року на суму 60,62 гривень; від 02.07.2020 року на суму 69,01 гривень; від 20.07.2020 року на суму 151,45 гривень; від 15.07.2020 року 330,70 гривень; від 17.07.2020 року на суму 50,53 гривень; від 29.06.2020 року на суму 117,99 гривен; від 14.07.2020 року на суму 140,53 гривень; від 01.11.2020 року в сумі 221,99 гривень; від 01.11.2020 року на суму 19,81 гривень; від 02.03.2021 року на суму 144,99 гривень, загальна сума 18975,56 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 понесені витрати на придбання окулярів вартістю 1232 гривні, оскільки такі витрати підтверджуються відповідними квитанціями, а придбання окулярів було викликано проблемами із зором після перенесеної 16.04.2020 травми, що підтверджується відомостями з медичної карти ОСОБА_4 , зокрема записів лікаря офтальмолога, то такі витрати є обґрунтованими та підлягають до відшкодування.

З огляду на це суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог потерпілої на суму 20207,56 гривень щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині відшкодування витрат на лікування. При цьому суду зазначає, що медичні препарати вказані у вищезазначених чеках відповідають листам призначенням лікарів, що відображено у медичній карті ОСОБА_4 .

Решту фіскальних чеків наданих цивільним позивачем ОСОБА_4 на підтвердження придбання медичних препаратів суд до уваги не приймає, оскільки призначення ОСОБА_4 вказаних препаратів не підтверджено медичними документами, що позбавляє суд можливості встановити причинний зв`язок між заподіяною шкодою та необхідністю лікування препаратами вказаними у фіскальних чеках.

В частині позовних вимог щодо стягнення 15000 гривень за проведення психологічного дослідження судової незалежної експертизи України слід відмовити по причинні визнання даного висновку неналежним доказом.

Крім того, не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення 378475,70 гривень вартості лікування, яке ОСОБА_4 необхідно пройти у подальшому, згідно з планом лікування від 30.05.2020, що розроблений мережею стоматологічних клінік «Люмі-Дент», оскільки доказів на фактичне отримання вказаних послуг позивачем не надано.

Також не підлягають до задоволення витрати на оперативну поліграфію на загальну суму 301,00 гривень та витрати на поштові відправлення (а.с. 134), так як позивачем не надано доказів необхідності їх здійснення, а також того, що ці витрати пов`язані з отриманими тілесними пошкодженнями.

За аналогічних підстав суд відмовляє в стягненні витрат на транспортні послуги, а саме на придбання бензину, поїздки в метро та користування послугами таксі для поїздок до м. Рівне та до м. Хмельницький. Крім того, долучені до позовної заяви копії електронних квитків на потяг Київ-Кривин не містять інформації про рік їх придбавання. Крім того позивачем не вказано необхідність купівлі таких квитків. (а.с. 135).

В рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди цивільним відповідачем ОСОБА_6 , в судовому засіданні, передано для цивільного позивача ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 20000 гривень та 30000 гривень відповідно.

Враховуючи вищевикладене, до стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 підлягають 202,56 гривень матеріальної та 10000 гривень моральної шкоди.

Обов`язок щодо пропорційної сплати судового збору за розгляд цивільного позову у даному кримінальному провадженні в залежності від обсягу його задоволення та відхилення суд на сторін цього позову не покладає, оскільки ОСОБА_4 звільнена від сплати такого збору на підставі пункту 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а стягнення судового збору з обвинуваченого-цивільного відповідача (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК України завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо нього з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом, на чому наголосив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 23.01.2019 року у справі №187/291/17, провадження № 51-274км17, висновки у котрій суд приймає до уваги при ухваленні даного вироку.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частиною 2 ст. 124 КПК України передбачено, що в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Статтею 118 КПК України визначено, що витрати пов`язані з залученням експерта є процесуальними витратами.

Враховуючи вищевикладене, процесуальні витрати за проведення судово психологічної експертизи слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 124, 369-371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт з відрахуванням 10 % із заробітку в дохід держави.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до дати набрання даним вироком суду законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 35038 гривень 56 копійок за проведення експертизи.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 202 гривні 56 копійок на відшкодування майнової та 10000 гривень моральної шкоди, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а всього 10202 (десять тисяч двісті дві) гривні 56 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази:

CD диск із записом слідчого експерименту залишити в матеріалах справи протягом всього часу їх зберігання

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1