Справа №591/7/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/293/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000183 від 24.06.2023, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказане клопотання слідчого вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2024 року, клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у період доби з 19:00 год. до 07:00 год. наступного дня, з покладенням обов`язків прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду, для проведення слідчих чи процесуальних дій; не відлучатися із м. Конотоп Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій документи, що дають право на перетин кордону.

Строк дії ухвали до 19 травня 2024 року включно.

ОСОБА_7 негайно доставити до місця проживання та звільнити з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що зазначені у клопотанні наявність ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені в достатній мірі належними доказами. Зокрема, ані з клопотання, ані з доданих до нього документів не вбачається, що у кримінальному провадженні встановлені свідки, а ОСОБА_9 є особою, яка діяла під контролем правоохоронного органу та не взаємодіяв безпосередньо зі ОСОБА_7 , який не знає вказану особу та ніколи не зустрічався з нею.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є неконкретним, ґрунтується на припущеннях та частково охоплюється іншими зазначеними в клопотанні ризиками. На переконання слідчого судді, існування встановлених ризиків з огляду на встановлені обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, його поведінка після викриття незаконної діяльності, його репутація та спосіб життя, свідчать про належну процесуальну поведінку підозрюваного, яка може бути цілком забезпечена таким видом запобіжного заходу, як домашній арешт з покладенням на останнього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду із скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.03.2024. Винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком 60 діб.

Визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати за кожною вимого до слідчого, прокурора або суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор, зазначає про те, що свідок діяв під контролем правоохоронних органів і безпосередньо з підозрюваним не контактував, проте вказане не спростовує ризику впливу на нього з метою зміни або відмови від показань, оскільки ОСОБА_9 діяв під своїми реальними анкетними даними та у подальшому був допитаний як свідок, протокол його допиту та відповідні відомості наявні в матеріалах кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 проживають в одному населеному пунктів, а отже враховуючи всі наведені обставини існує реальний ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчиняти тиск на свідка.

Також було доведено існування ризику чинити підозрюваним перешкоди кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом невиконання своїх процесуальних обов`язків, уникаючи явки до слідчого або прокурора для проведення слідчих та процесуальних дій, отримання відповідних викликів, а також шляхом впливу на інших осіб, які хоча на даний час не мають статусу свідків у кримінальному провадженні, але які володіють інформацією про протиправну діяльність ОСОБА_7 та про інші обставини, які мають значення для кримінального провадження і у подальшому будуть допитані як свідки.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється, серед іншого, у вчинення збуту психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб і може впливати на свого спільника з метою подальшого надання ним неправдивих показань, відмови від них або перебирання на себе одноособово вини у вчиненні інкримінованого злочину.

Останній офіційного та постійного джерела доходів не має, крім того перебуває на обліку в лікаря нарколога.

Таким чином, під час судового розгляду належним чином обґрунтовано та доведено існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість запобігти цим ризикам шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судове засідання апеляційної інстанції учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання, не з`явились, від захисника та прокурора надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності вказаних осіб, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000183 від 24 червня 2023 року за підозрою ОСОБА_7 , яка була йому повідомлена 21 березня 2024 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений час, до серпня 2023 року, ОСОБА_7 з метою реалізації умислу щодо незаконного збагачення за рахунок системного виготовлення та збуту психотропної речовини «амфетамін» наркозалежним особам, розуміючи можливість викриття свої злочинної діяльності працівниками поліції або іншими особами, обрав як місце виготовлення психотропної речовини, гаражне приміщення № 1072, що перебувало в його постійному користуванні та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив гаражів № 2.

Крім того, у точно невстановлений час, але не пізніше 02.02.2024, ОСОБА_7 домовився з невстановленою особою про спільне вчинення збуту незаконно виготовленої ним психотропної речовини. Вказана особа повинна була займатися підшукуванням бажаючих придбати психотропну речовину та безпосереднім її збутом.

За невстановлених в ході досудового розслідування обставин ОСОБА_7 у гаражному приміщенні № 1072 незаконно виготовив особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої обмежено «амфетамін» та розпочав зберігати у вище вказаному місці.

У період час з 10 год. 37 до 10 год. 53 хв. 02.02.2024, невстановлена особа діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 у телефонних розмовах з ОСОБА_9 запропонувала йому придбати «амфетамін» під час подальшої зустрічі за 2000 грн., які необхідно надіслати на банківський картковий рахунок в якості предоплати.

Після здійснення предоплати, в цей же день о 13 год. 17 хв. невстановлена особа, яка отримала від ОСОБА_7 порошкоподібну речовину білого кольору, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини, передала ОСОБА_9 порошкоподібну речовину білого кольору у чотирьох зіп пакетах, яка відповідно до висновку експерта № СЕ/19/119-24/1994 НЗПРАП від 15.02.2024, містить у своєму складі психотропну речовину «амфетамін» загальною масою 1,9353 г., що становить великий розмір.

Окрім цього, з метою виготовлення психотропної речовини «амфетамін» за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, ОСОБА_7 придбав прекурсор «фенілнітропропен», який перемістив до гаражне приміщення № НОМЕР_1 , де розпочав зберігати з метою подальшого виготовлення психотропної речовини «амфетамін» з метою її подальшого збуту.

20.03.2024 в період часу з 12 год. 12 хв. по 15 год. 03 хв. в ході проведення обшуку в гаражному приміщенні, виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору, який відповідно до висновку експерта № СЕ 19/119-24/4368-НЗПРАП від 21.03.2024, в складі якого міститься «фенілнітропропен», який є прекурсором, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 20.03.2024, ОСОБА_7 знаходячись в гаражному приміщенні № 1072, діючи повторно, виготовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «амфетамін», яку помістив до прозорого зіп-пакету та знявши кришку вимикача електронапруги, помістив в середину вказаний пакунок.

20.03.2024 в період часу з 12 год. 12 хв. по 15 год. 03 хв. в ході проведення обшуку в гаражному приміщенні № 1072, у кришці вимикача електронапруги виявлено та вилучено зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ/19/119-24/4369-НЗПРАП від 21.03.2024, у своєму складі містить психотропну речовину «амфетамін».

У рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Своє клопотання слідчий обґрунтовував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 , з врахуванням доданих до клопотання доказів, обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги прокурора, слідчий суддя вважав не доведеним наявність ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ст. 177 КПК України, оскільки в кримінальному провадженні не встановлені свідки, а ОСОБА_9 , який є особою, яка діяла під контролем правоохоронних органів, безпосередньо не взаємодіяв з підозрюваним, останній його не знає та ніколи з ним не зустрічався.

Окрім цього доводи слідчого про існування ризику перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, ґрунтується на припущеннях та частково охоплюється іншими зазначеними в клопотанні ризиками.

Саме з врахуванням вищезазначеного, а також тих обставин, що прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зі забороною залишати житло у конкретний період доби, з чим погоджується і колегія суддів та вважає, що такий запобіжних захід, з врахуванням покладених обов`язків, забезпечить дотримання останнім процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.

При цьому, доводи апеляційної скарги правильність таких висновків жодним чином не спростовують, і ні під час розгляду клопотання, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно такий запобіжний захід, який є найсуворішим, є необхідним.

Щодо доводів прокурора про існування ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України», заява №622/11).

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи аналіз вище викладених норм кримінального процесуального закону України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про недоведеність існування ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідка, оскільки залучений органом досудового розслідування ОСОБА_9 безпосередньо не взаємодіяв з підозрюваним ОСОБА_7 , а тому в останнього відсутній намір впливати на вказаного свідка з метою зміни його показів. Окрім цього, слідчим суддею вірно зазначено про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів про залучення ОСОБА_9 як особи, яка діяла під контролем правоохоронного органу та свідчили про можливість існування ризику незаконного впливу підозрюваного на ОСОБА_9 , як свідка з метою зміни наданих показів.

Окрім цього, прокурором не доведено існування ризику вчинення підозрюваним перешкод в кримінальному провадженні, зокрема не надано слідчому судді доказів на підтвердження не дотримання останнім своїх процесуальних обов`язків щодо явки на виклик до слідчого чи прокурора для проведення слідчих та процесуальних дій, уникнення отримання вказаних викликів або вплив на невстановлених органом досудового розслідування осіб, які володіють інформацію про протиправну його діяльність.

Також, колегія суддів зважає, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень і до оголошення підозри ОСОБА_7 , останній намагався ухилитися від органів досудового розслідування, чи втекти. Також колегія суддів враховує, що органом досудового розслідування та прокурором не надано обґрунтованих даних щодо можливого ухилення підозрюваного від можливого притягнення до кримінального відповідальності.

Таким чином, стороною обвинувачення не наведено даних про порушення підозрюваним обов`язків, покладених на ньому саме оскаржуваною ухвалою слідчого судді. Матеріали провадження таких даних також не містять.

Таким чином, колегією суддів не встановлено обставин, за яких би підлягало до задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4