ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6375/23
Провадження № 1-кп/362/299/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_6 ,

представників служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Київської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_10 ,

психологів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законних представників неповнолітніх - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001385 від 19.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилівка Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 01.12.2022 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування показання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Данилівка Фастівського району Київської області, українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженої, студентки 1 курсу Київського будівельного училища, маючої на утриманні малолітнього сина, зареєстрованої та проживаючої по: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Данилівка Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, учня 9 класу Данилівської гімназії, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Данилівка Фастівського району Київської області, українки, громадянки України, учениці 8 класу Данилівської гімназії, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Житомира, українки, громадянки України, учениці 9 класу Данилівської гімназії, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

15.05.2023 р., приблизно о 17:00 год. ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де також знаходилася малолітня ОСОБА_5 , після спільного вживання алкогольних напоїв, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення з малолітньою ОСОБА_5 дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло, з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_19 , вчинили зазначені дії,розподіливши між собою ролі під час вчинення злочину за наступних обставин.

Так, з метою реалізації спільного умислу, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 не досягла чотирнадцяти років, ОСОБА_21 діючи умисно, роздягнула малолітню ОСОБА_22 , оголивши її, після чого виконуючи свою роль у вчиненні злочину ОСОБА_21 всупереч волі малолітньої ОСОБА_5 , усвідомлюючи відсутність інших осіб, які могли б припинити їх злочинні дії щодо потерпілої, діючи умисно силоміць поклала її - ОСОБА_22 , на ліжко, на якому перебував ОСОБА_23 , а поруч із ліжком знаходилися ОСОБА_20 і ОСОБА_18 . Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, групою осіб, ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 вживали дії з подолання фізичного опору малолітньої ОСОБА_22 , усвідомлюючи, що остання не досягла чотирнадцяти років, утримуючи її кінцівки та різні чистини тіла, закривали рота ОСОБА_5 рушником, чим створювали умови для вчинення статевого акту ОСОБА_24 здійснювали відеозйомку зґвалтування потерпілої на мобільні телефони, а також надавали ОСОБА_19 поради щодо вагінального проникнення в тіло ОСОБА_5 . Виконуючи свою роль у вчиненні злочину ОСОБА_19 , діючи умисно, групою осіб, з метою реалізації спільного умислу на вагінальне проникнення в тіло малолітньої потерпілої та задоволення своєї особистої статевої потреби, усвідомлюючи що ОСОБА_5 не досягла чотирнадцяти років, ліг зверху на потерпілу та вчинив з останньою дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_5 з використанням власних геніталій та пальців рук.

В цей же день, та в наступні дні після вчинення зазначених дій, ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , вчиняли психологічний тиск на малолітню ОСОБА_5 з метою її примусу до нерозголошення обставин вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.

Протиправні дії ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , які виразилися у вчиненні групою осіб дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (згвалтуванні), органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 будучи допитаною в судовому щодо міри покарання вважає за необхідне призначити обвинуваченим сувору міру покарання, розгляд справи просили проводити у їх відсутності (т.1 а.с.214).

Представники служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради в судовому засіданні в дебатах зазначив, що обвинувачені мають понести реальне покарання за вчинення даного злочину, оскільки винними себе у вчиненні суспільно-небезпечного злочину не визнають, хоча на досудовому слідстві та в судових засіданнях було доведено, що вони заздалегідь все спланувавши, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований, на вчинення з малолітньою ОСОБА_5 , дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло, в метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_19 .. Обвинувачені вчинили зазначені дії, розділивши ролі між собою під час вчинення злочину. Всі обвинувачені були знайомі з потерпілою та добре знали, що ОСОБА_5 є малолітньою, навмисно її напоїли алкогольними напоями та всупереч її волі роздягнули, силоміць поклали її на ліжко, утримуючи кінцівки, закриваючи їй очі полотенцем, з метою реалізації спільного умислу на вагінальне проникнення в тіло малолітньої потерпілої задля задоволення статевої пристрасті ОСОБА_19 вчинили насильницькі дії та здійснювали відеозйомку зґвалтування. Отже, вони як представники служби у справах дітей вважають, що перебуваючи на волі та не отримавши реального, відповідного покарання за вчинене, обвинувачені можуть продовжувати вчиняти дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчиненні щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди, (зґвалтуванні), а відповідно будуть продовжувати становити потенційну небезпеку для інших дітей Калинівської громади, а також вони становлять потенційну загрозу для інших дітей України.

Представник ювенальної превенції в судове засідання, не з`явився, направив клопотання про проведення судового засідання у його відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Так, будучи безпосередньо допитаною у судовому засіданні, з урахуванням норм правосуддя, дружнього до дитини, а також у присутності психолога та законного представника, малолітня потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що ОСОБА_27 була її подругою до якої вона ходила в гості. 15.05.2023 року ОСОБА_27 запросила її до себе додому, запропонувавши їй переночувати в неї. Вона запитала дозволу у своєї мами залишитися на ніч у ОСОБА_28 , але мама їй відмовила. Після цього до мами звернулася ОСОБА_27 і мама дала такий дозвіл. В цей же день, близько 12 години вона прийшла додому до ОСОБА_28 , що знаходиться в АДРЕСА_5 , де також була ОСОБА_29 і вони спілкувалися між собою. Через деякий час, до них прийшли ОСОБА_30 та ОСОБА_31 із своєю дитиною, а пізніше ОСОБА_32 . ОСОБА_31 попросила її подивитися за її дитиною в іншій кімнаті. Вона погодилася, але коли виходила із кімнати залишила в ній свій мобільний телефон. Коли вона повернулася назад, то не змогла знайти свій мобільний телефон, а на її запитання, де знаходиться мобільний телефон їй ніхто не відповів. В цей час ОСОБА_33 покинув їх, а потім повернувся назад, принісши із собою горілку та пиво. Всі присутні стали вживати спиртні напої. Їй також запропонували випити горілки, після чого пообіцяли повернути мобільний телефон. Вона змушена була погодитися і ОСОБА_33 налив їй чарку горілки, яку вона випила, після його їй стало зле. ОСОБА_29 сказала, що її ОСОБА_5 необхідно випрати та разом із ОСОБА_34 понесли її до пральної машини та посадили до неї. Потім ОСОБА_29 та ОСОБА_31 принесли її до ліжка. ОСОБА_29 поклала її на ліжко та зняла із неї одежу та покликала ОСОБА_19 який розмістився на ліжку. Поруч на ліжку сидів ОСОБА_33 та тримав її за ноги. Вона просила не чіпати її, викручувалася, не даючи можливості ОСОБА_35 нічого зробити із нею. ОСОБА_36 і ОСОБА_37 та ОСОБА_31 тримали її за руки і ноги, розводячи їх та знімали все, що відбувалося на камеру мобільного телефону. ОСОБА_33 та ОСОБА_31 давали ОСОБА_38 , щоб він двома пальцями проник в неї, а потім ввів статевий орган, а також ОСОБА_33 всі обставини знімав на камеру мобільного телефону. Вона кричала просячи допомоги, а тому ОСОБА_29 полотенцем закрила їй рот і ніс, щоб вона не кричала. Потім вона відчула сильні больові відчуття, а із її статевого органу сталася кровотеча. Після цього ОСОБА_27 оділа на неї штани рожевого кольору та футболку, а ОСОБА_33 виніс її на вулицю на свіже повітря. В ту ніч вона ночувала в будинку, де проживають ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . Вона боялася розповідати мамі про її зґвалтування і повідомила їй про це через чотири дні коли мама в неї запитала про це. Всі ці дні обвинувачені в неї запитували чи вона розповіла про зґвалтування мамі і рекомендували не робити цього.

Будь-яких даних, що можуть свідчити про те, що малолітня потерпіла може обмовляти обвинувачених, матеріали справи не містять та стороною захисту такого не надано.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , суду показала, що її донька ОСОБА_5 являється нормальною і спокійною дитиною. Вона ніколи не бачила, щоб донька палила або вживала алкоголь. Донька дружила із ОСОБА_39 . ОСОБА_40 донька залишалася ночувати у ОСОБА_28 , а інколи ОСОБА_27 залишалася ночувати у них в домі. 19.05.2023 року, близько третьої години ночі до неї прийшли ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , які були в нетверезому стані і розповіли їй, що її доньку ОСОБА_43 було зґвалтовано. Коли вона запитала в доньки чи це правда, то вона підтвердила цю інформацію. Після цього вона ходила додому до сім`ї Цигульових та Готовкіних і висловлювала їм претензії. Потім вона повідомила про зґвалтування до відділення поліції, після чого працівники поліції приїхали до них і стали перевіряти її заяву. В ході розслідування її доньку освідували у судмедексперта та її оглядав лікар-гінеколог, які підтвердили вчинення із її донькою статевих зносин. Вона вважає за необхідне притягнути всіх обвинувачених до суворої кримінальної відповідальності.

Допитана в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника неповнолітній свідок ОСОБА_44 суду показала, що 16.05.2023 року ОСОБА_27 разом із потерпілою ОСОБА_5 зателефонували їй на мобільний телефон та повідомила про те, що ОСОБА_5 переспала із ОСОБА_19 . Цю обставину підтвердила ОСОБА_5 , а ОСОБА_27 із свого мобільного телефону переслала на її мобільний телефон фрагмент відеозапису, на якому вона побачила, як ОСОБА_5 лежала на ліжку, а біля неї на колінах знаходився ОСОБА_19 і поруч стояла ОСОБА_18 . ОСОБА_5 їй також розповіла, що ОСОБА_19 проникав у неї пальцями. Після перегляду відеозапису вона його видалила.

Допитана в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника неповнолітній свідок ОСОБА_45 , суду показала, що її знайома ОСОБА_44 їй повідомила, що її сестру ОСОБА_5 зґвалтували та показала їй відеозапис на своєму мобільному телефоні. На відеозаписі було видно, як лежала дівчина без одежі. Її тримали за руки ОСОБА_29 чи ОСОБА_27 , а ОСОБА_18 тримала дівчину за ноги. ОСОБА_19 знаходився між роздвинутими ногами дівчини, а що він робив вона не зрозуміла. За кадром було чути голос ОСОБА_17 , але вона не пам`ятає, що саме він говорив. ОСОБА_44 переслала вказаний відеозапис на її мобільний телефон, але в подальшому вона його видалила.

На думку суду, показання неповнолітніх свідків є логічними, узгоджені між собою враховуючи їх неповнолітній вік.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про відмову від допиту інших свідків, які зазначені в реєстрі, у зв`язку з тим, що вказані свідки лише характеризують обвинувачених, а тому судом було ухвалено не проводити допит інших свідків, зазначених в реєстрі у зв`язку із відмовою прокурора.

Допитана в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника обвинувачена ОСОБА_18 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та показала, що 15.05.2023 року, після 8 години вона пішла в гості до своєї подруги ОСОБА_46 , яка проживала в будинку своєї бабусі. Там також була і сестра ОСОБА_47 - ОСОБА_27 . Через деякий час до них прийшла ОСОБА_48 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Близько 12 години дня прийшов ОСОБА_32 , який став допомагати ОСОБА_49 по господарству. В цей час ОСОБА_29 прала одяг. Потім до них прийшов ОСОБА_33 , який залишив їм мобільний телефон і знову пішов. Вона із ОСОБА_50 та ОСОБА_39 випили 1 літр пива, а ОСОБА_48 пила горілку, яку принесла із собою. ОСОБА_48 зняла із себе одежу та кинула її у пральну машину і лягла на диван та стала до себе кликати ОСОБА_51 . ОСОБА_48 запитувала в неї як необхідно займатися коханням. Після цього вона разом із ОСОБА_52 намагалася одіти на ОСОБА_53 одяг, що належить ОСОБА_54 , але та не давала їм це зробити, а тому вони її тримали за руки і ноги. Все це тривало хвилин 40, після чого їм вдалося одіти ОСОБА_53 та вивести її на свіже повітря. Потім прийшов ОСОБА_33 із яким вони пішли до себе додому. Через декілька днів до них прийшла мама ОСОБА_55 і звинуватила їх у зґвалтуванні її дочки та повідомила, що звернеться із заявою до поліції. Також на запитання прокурора обвинувачена зазначила, що неприязних стосунків між потерпілою і нею не було, а тому підстав обмовлять її потерпілою не було.

Допитана в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника неповнолітня обвинувачена ОСОБА_20 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та показала, що 15.05.2023 року вранці до них із сестрою додому прийшла ОСОБА_31 і вони в трьох спілкувалися між собою. Потім вони пішли на футбольне поле, де грали у волейбол. Потім до них прийшов ОСОБА_32 . Через деякий час вони повернулися додому і ОСОБА_29 вирішила попрати одежу, а тому попросила ОСОБА_51 принести води, що він і зробив. Далі до них прийшла ОСОБА_48 , яка знаходилася у нетверезому стані і принесла із собою 0,25 л горілки. ОСОБА_48 забруднила свій одяг, а тому вона зняла його і поклала у пральну машину, а сама лягла на ліжко та стала кликати до себе ОСОБА_51 . ОСОБА_31 хотіла одіти на ОСОБА_53 її рожеві штани. Коли ОСОБА_53 оділи то винесли її на вулицю, де вона блювала. Коли ОСОБА_56 стало краще вони занесли її до будинку та лягли відпочивати. Також на запитання прокурора обвинувачена зазначила, що неприязних стосунків між потерпілою і нею не було, а тому підстав обмовляти її потерпілій не було.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 15.05.2023 року після роботи він пішов до будинку бабусі ОСОБА_46 , де знаходилася його співмешканка ОСОБА_31 , ОСОБА_57 та ОСОБА_37 , ОСОБА_32 і ОСОБА_48 . Потім він пішов по місцю свого проживання, щоб переодягнутися. По дорозі він заходив у магазин, де купив пляшку пива. Він бачив, як всі розпивали спиртне, в тому числі і ОСОБА_48 . Він ще один раз відлучався із будинку і коли повернувся, то побачив, що всі вживають спиртне, а ОСОБА_48 лежала на ліжку одягнута і поруч із нею нікого не було. ОСОБА_31 йому розповідала про те, що ОСОБА_32 і ОСОБА_48 цілувалися, але що між ними відбувалося йому не відомо. На камеру мобільного телефону він нічого не знімав і про ймовірне зґвалтування ОСОБА_55 йому нічого не відомо. Також на запитання прокурора обвинувачений зазначив, що неприязних стосунків між потерпілою і ним не було, а тому підстав обмовлять його потерпілою не було.

Допитана в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника неповнолітня обвинувачена ОСОБА_21 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та показала, що 15.05.2023 року зранку по місцю її проживання, а саме в будинку бабусі прийшла її знайома ОСОБА_31 . Вона та її сестра ОСОБА_37 та ОСОБА_31 поспілкувалися між собою, а потім пішли на спортивний майданчик пограти у волейбол. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_32 , а потім вони пішли до неї додому. Вдома вона стала прати, а ОСОБА_32 приносив їй воду. Через деякий час до них прийшла ОСОБА_48 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння та принесла із собою 0,25 л горілки. Одяг у ОСОБА_55 був забруднений, а тому вона зняла його із себе та кинула у пральну машину та стала бігати без одягу та кликати до себе ОСОБА_51 . Далі ОСОБА_48 лягла на ліжко і вони її вкрили ковдрою. Через деякий час вони одягли ОСОБА_53 і оскільки їй було зле, то на її прохання вивели її на вулицю, де їй стало краще. В той день ОСОБА_48 залишилася ночувати у них. Також на запитання прокурора обвинувачена зазначила, що неприязних стосунків між потерпілою і нею не було, а тому підстав обмовлять її потерпілою не було.

Допитаний в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника неповнолітній обвинувачений ОСОБА_19 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 15.05.2023 року у зв`язку із повітряною тривогою він не пішов до школи, а пішов на спортивний майданчик, де знаходилися ОСОБА_36 та ОСОБА_37 та його сестра ОСОБА_31 . Побувши деякий час на спортивному майданчику всі вони пішли в будинок бабусі Цигульових, де ОСОБА_29 попросила його принести води, що він і зробив. Потім до них прийшла ОСОБА_48 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння, зняла із себе одежу і кинула їх у пральну машину та пішла і лягла на ліжко і стала кликати його до себе. Вони разом із ОСОБА_34 та ОСОБА_50 стали одягати ОСОБА_53 . В той день ОСОБА_48 бажала статевого акту, а він не бажав. Мама ОСОБА_55 йому повідомила, що він зґвалтував її доньку, але в нього статевого акту з ОСОБА_58 не було. Також на запитання прокурора зазначив, що неприязних стосунків між потерпілою і ним не було, а тому підстав обмовляти його потерпілою не було.

Аналізуючи показання обвинувачених, надані в судовому засіданні, щодо невизнання винуватості у вчиненні інкримінованого їм злочину, суд вважає, що їх показання не відповідають дійсності, висловлені з метою перешкодити встановленню істини у справі, уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин, та є способом захисту від висунутого ним обвинувачення.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно витягу з єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0001385 від 19.05.2023 року, вбачається, що відповідні відомості були внесені 19.05.2023 року, а саме, що надійшло звернення від ОСОБА_6 про те, що в 15.05.2023 року близько 15 год. гр. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вступив в статеві зносини з її донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 без її волі (т.2 а.с.1-2).

Як вбачається із протоколу отримання зразків для експертизи від 27.05.2023 року відібрано зразки букального епітелію потерпілої ОСОБА_59 , які поміщено до паперового пакету та скріплено гербовою печаткою з підписами учасників слідчої дії (т. 3 а.с. 65).

Як вбачається із протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього від 19.05.2023 року яким являється квартира АДРЕСА_4 в одній із кімнат виявлено ліжко, на якому вчинялися насильницькі дії відносно малолітньої ОСОБА_5 , а також серветки із п`ятнами бурого кольору (т. 2 а.с. 13-30).

Як вбачається із ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2023 року слідчому СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_60 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с.35-36).

Із заяви представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 вбачається, що остання добровільно видала слідчому Фастівського РУП НП в Київській області спортивні штани рожевого кольору, в які була одягнена потерпіла ОСОБА_5 15.05.2023 року (т. 2 а.с. 152).

Як вбачається із протоколу огляду предметів та фото таблиці до протоколу огляду речей від 19.05.2023 року законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 добровільно видала слідчому спортивні штани рожевого кольору, в які була одягнена потерпіла ОСОБА_5 15.05.2023 року і на штанах рожевого кольору виявлено п`ятна бурого кольору (т. 2 а.с. 153-156).

Із протоколу огляду предмета від 20.05.2023 року вбачається, що було оглянуто мобільний телефон «HUAWEI», який належить неповнолітній ОСОБА_44 , яка добровільно надала працівникам поліції вказаний мобільний телефон, розблокувавши, який в додатку « ОСОБА_61 ». При цьому було встановлено, що в пам`яті телефону 16.05.023 о 20:04 збережено відеозапис, на якому зображено, що потерпіла ОСОБА_5 , лежить на ліжку, в оголеному вигляді. Поряд з нею на ліжку сидить ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . На відеозаписі спиною до камери знаходиться ОСОБА_21 . Далі в ході огляду відеозапису, який збережено на зазначеному мобільному телефоні, встановлено, що ОСОБА_18 та ОСОБА_21 силоміць утримують ноги потерпілої ОСОБА_5 та розводять їх в сторони. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_18 розводячи ноги потерпілої ОСОБА_5 , говорить: « ОСОБА_62 я всєгда з Льошою дєлаю». Далі на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_18 згинаючи ноги потерпілої ОСОБА_5 в колінному суглобі говорить «Отак коліна згинай», при цьому ОСОБА_21 тримає ноги ОСОБА_5 , а ОСОБА_19 розміщується між ногами ОСОБА_5 , прицьому ОСОБА_18 говорить «Коля сунь!». Після цього ОСОБА_18 та ОСОБА_21 тримають ноги ОСОБА_5 , а Готовкін знаходиться між ногами ОСОБА_5 , при цьому потерпіла ОСОБА_5 кричить: «Коля, всьо хвате!» (т.2. а.с.157,158-159).

Як вбачається із протоколу огляду предмета від 20.05.2023 року та оглянутого безпосередньо в судовому засіданні відеозапис, який міститься на Диску до протоколу огляду предмета від 20.05.2023 року, який проведено із потерпілою ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 , а саме безпосередньо об`єктом огляду є DVD-R диск при відкритті файлу з`являється відеозапис, тривалістю 00:09 секунд, на якому зображено четверо осіб: троє дівчат та хлопець. Потерпіла ОСОБА_5 пояснила,що на відео зображено, що вона лежить на ліжку, в оголеному вигляді. Поряд із нею на ліжку сидить ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . На відео спиною до камери знаходиться ОСОБА_21 , а ОСОБА_17 здійснює відеозйомку (Зображення №1). Далі потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_18 та ОСОБА_21 силоміць утримують ноги потерпілої ОСОБА_5 та розводять їх в сторони. Також потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що на відеозаписі не зафіксовано, як ОСОБА_20 силоміць утримує її руки та тримає рушник на її обличчі. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_18 , розводячи ноги потерпілої ОСОБА_5 , говорить «Отак коліна згинай». При цьому ОСОБА_21 тримає ноги ОСОБА_5 , а ОСОБА_19 розміщується між ногами ОСОБА_5 , а ОСОБА_18 говорить «Коля, сунь!». На 00:08 секунд відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_18 та ОСОБА_21 тримають ноги ОСОБА_5 , ОСОБА_19 знаходиться між ногами ОСОБА_5 , при цьому потерпіла ОСОБА_5 кричить: «Коля, всьо хвате!». На цьому відеозапис завершується (т.2 а.с.177-188).

Відповідно до протоколу огляду від 12.06.2023 року та дослідженого безпосередньо відео до нього, вбачається, що огляд проведено мобільного телефону марки «Iphone 6» imei 1: НОМЕР_1 , сірого кольору із слідами пошкодження скла екрану, який було вилучено в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_20 під час огляду якого було виявлено у файловій системі телефону фото та відео файли, що містіть відео від 15.05.2023 року о 20:32:48 на якому зображено, як потерпіла ОСОБА_5 , лежить на ліжку, в оголеному вигляді. Поряд з нею на ліжку сидить ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . На відеозаписі спиною до камери знаходиться ОСОБА_21 . Далі в ході огляду відеозапису, який збережено на зазначеному мобільному телефоні, встановлено, що ОСОБА_18 та ОСОБА_21 силоміць утримують ноги потерпілої ОСОБА_5 та розводять їх в сторони. На відеозаписі також зафіксовано, як ОСОБА_18 розводячи ноги потерпілої ОСОБА_5 , говорить: « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Далі на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_18 згинаючи ноги потерпілої ОСОБА_5 в колінному суглобі говорить «Отак коліна згинай», при цьому ОСОБА_21 тримає ноги ОСОБА_5 , ОСОБА_19 розміщується між ногами ОСОБА_5 , а ОСОБА_18 говорить «Коля сунь!» після чого ОСОБА_18 та ОСОБА_21 тримають ноги ОСОБА_5 , а Готовкін знаходиться між ногами ОСОБА_5 , при цьому потерпіла ОСОБА_5 кричить: «Коля, всьо хвате!» (т.2 а.с.192-193, 201).

Як вбачається із ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2023 року групі слідчих СВ Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань надано дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання одягу, в який були одягнені 15.05.2023 підозрювана ОСОБА_21 (шортів чорного кольору та майки чорного кольору) та підозрювана ОСОБА_20 (білих шортів з синіми горизонтальними полосами та білої футболки з малюнком). До проведення обшуку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , залучено потерпілу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її законного представника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.3 а.с.20-21, 40-41).

Відповідно до протоколу обшуку та відеозапису до нього від 21.06.2023 року в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 в якому фактично проживають ОСОБА_63 , ОСОБА_64 в ході якого було виявлено та вилучено котонові шорти чорного кольору, котонову майку чорного кольору, які належать ОСОБА_65 в які як вказала потерпіла ОСОБА_5 була одягнута 15.05.2023 року ОСОБА_63 та куртку коричневого кольору, яка належить ОСОБА_66 на яку також вказала потерпіла ОСОБА_5 (т. 3 а.с.42-47, 51).

Як вбачається із ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2023 року групі слідчих СВ Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань надано дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання одягу, в який були одягнені 15.05.2023 підозрюваний ОСОБА_19 (спортивних штанів чорного кольору з трьома білими полосами (лампасами) по обидва боки штанів та кофти на блискавці темно-зеленого кольору) та підозрювана ОСОБА_18 (довгої футболки білого кольору з рукавами чорного кольору). До проведення обшуку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , залучено потерпілу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її законного представника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.3 а.с. 20-22).

Відповідно до протоколу обшуку та відеозапису до нього від 21.06.2023 року в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 в якому фактично проживають неповнолітній ОСОБА_19 та ОСОБА_18 в ході якого було виявлено та вилучено штани чорного кольору з трьома лампасами білого кольору, які поміщено до спец пакету PSP3213763 та кофту темно-зеленого кольору з капюшоном, на блискавці,яку поміщено до спецпакету PSP3213764. Вказаний одяг належить ОСОБА_19 в який він був одягнутий 15.05.2023 року, як вказала потерпіла ОСОБА_5 та футболку білого кольору спереду, чорного кольору ззаду, з рукавами чорного кольору, яку поміщено до спецпакету WAR1290773 та футболку білого кольору з узорами у вигляді крапок чорного кольору, з рукавами чорного кольору, яку поміщено до спецпакету WAR1290782 що належать ОСОБА_18 в яких вона, як вказала потерпіла була одягнута 15.05.2023 року (т. 3 а.с.25-30, 34).

Із висновку судово-психіатричного експерта №352 від 02.08.2023 року вбачається, що малолітній потерпілій ОСОБА_5 притаманні такі індивідуально-психологічні особливості довірливості та підкорюваності дорослим. З урахування її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку вона могла під час скоєння відносно неї протиправних дій, правильно сприймати обставини, які мають значення в кримінальному провадженні та давати щодо них відповідні покази. ОСОБА_5 не притаманна схильність до фантазування (т. 3 а.с. 120-121).

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта №339 від 12.07.2023 року неповнолітня обвинувачена ОСОБА_21 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічні захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності і під час скоєння інкримінованих їй дій та в даний час могла і може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Ознак психічного захворювання у ОСОБА_21 не виявлено (т. 3 а.с.126-127).

Із висновку судово-психіатричного експерта №338 від 12.07.2023 року вбачається, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_20 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічні захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності і під час скоєння інкримінованих їй дій та в даний час могла і може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Ознак психічного захворювання у ОСОБА_20 не виявлено (т. 3 а.с. 132-133).

Із висновку судово-психіатричного експерта №340 від 12.07.2023 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_17 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності і під час скоєння інкримінованих йому дій та в даний час міг і може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Ознак психічного захворювання у ОСОБА_17 не виявлено (т. 3 а.с. 138-139).

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта №341 від 12.07.2023 року неповнолітній обвинувачений ОСОБА_19 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на легку розумову відсталість (олігофренію ступені легковираженої дебільності) F-70 за МКХ10. ОСОБА_19 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_19 в даний час страждає на легку розумову відсталість (олігофренію ступені легковираженої дебільності) F-70 за МКХ10. ОСОБА_19 в даний час може усвідомлювати свої діями та керувати ними і застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.с. 144-145).

Із висновку судово-психіатричного експерта №342 від 12.07.2023 року вбачається що обвинувачена ОСОБА_18 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічні захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності і під час скоєння інкримінованих їй дій та в даний час могла і може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Ознак психічного захворювання у ОСОБА_18 не виявлено (т. 3 а.с. 150-151).

Як вбачається із висновку експертного дослідження №114 від 14.06.2023 року у малолітньої ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у виді садна нижньої третини обох передпліч, синець нижньої третини лівого передпліччя, порушення цілісності дівочої перетинки. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею і могли утворитися при обставинах та в термін вказаних потерпілою, а саме 15.05.2023 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 3 а.с. 157-158).

Як вбачається із висновку експерта №170 від 21.07.2023 року експертом підтверджено наявність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень вказаних у висновку експерта №114 від 14.06.2023 року. Крім того із висновку експерта №170 вбачається, що ОСОБА_5 на момент обстеження (19.05.2023 року) статевої зрілості не досягла, так як особи до 14-річного віку вважаються такими, що не досягли статевої зрілості (т. 3 а.с. 159).

Як вбачається із висновку експерта №СЕ-19/111-23/27552-БД від 21.02.2024 року встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_5 (т. 6 а.с. 61-68).

Як вбачається із висновку експерта №СЕ-19/111-23/27552-БД від 21.02.2024 року на наданих для дослідження штанах рожевого кольору виявлено кров людини (об`єкти №1, 2, 3,10,11). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на штанах рожевого кольору (об`єкт №2,10) збігаються між собою та збігаються із генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_5 . Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на штанах рожевого кольору (об`єкт №3) не збігається із генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_5 та належать невстановленій особі жіночої генетичної статті. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на штанах рожевого кольору (об`єкт №1) є змішаними, містять генетичні ознаки потерпілої ОСОБА_5 та невстановленої особі жіночої генетичної статті (ДНК-профіль) якої не встановлено в об`єкті №3 (т. 6 а.с. 97-107).

Висновком експерта №СЕ-19/111-23/32107-БД від 16.10.2023 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваних ОСОБА_67 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 (т. 5 а.с. 16-38).

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні висновку психолога про проведення психологічної роботи із малолітньою потерпілою ОСОБА_5 від 30.05.2023 року остання детально розповіла психологу про обставини її зґвалтування 15.05.2023 року та про роль кожного обвинуваченого у вчиненні злочину відносно неї. Вказані пояснення узгоджуються із дослідженими в судовому засіданні доказами і даними малолітньої потерпілою ОСОБА_5 показами в судовому засіданні (т. 3 а.с. 166-173).

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Отже, цими джерелами доказів в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

В судовому засіданні серед інших були оглянуті речові докази по справі, а саме спортивні штани рожевого кольору, в які була одягнута потерпіла ОСОБА_5 15.05.2023 року після вчинення із нею статевого акту та на яких виявлено п`ятна бурого кольору та згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/27552-БД від 21.02.2024 року, генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на штанах рожевого кольору (об`єкт №1) є змішаними, містять генетичні ознаки потерпілої ОСОБА_5 та невстановленої особі жіночої генетичної статті (ДНК-профіль) якої не встановлено в об`єкті №3. При цьому обвинувачена ОСОБА_20 підтвердила, що вказані штани належать їй.

У судовому засіданні захист поставив під сумнів можливість брати до уваги як докази рожеві штани із наявними на них плямами крові потерпілоїОСОБА_5 , оскільки не відомо звідки вони могли утворитися на них та чи дійсно в них була одягнута потерпіла після вчинення відносно неї злочину, оскільки після події та їх передачі слідству пройшло декілька днів.

Керуючись вимогами ст. 22 КПК України, норми якої визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, з огляду на те, що суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та захисту, а стороною захисту в спростування не належності досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення суду надано не було.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження, регламентованих ст. 87 КПК України.

При формуванні таких висновків за наслідками розгляду провадження суд виходив з такого.

Частина 1 статті 87 КПК України передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 вказано, що «вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У постановах від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд зауважив, що «вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті».

У постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд указав, що «…суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим».

Суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Так, порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій, які б, як указав Верховний Суд, були фундаментальними, судом не установлено.

При цьому, слід зауважити, що колегія Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к указала, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій, дотриманий.

Як наслідок суд сприймає письмові докази, як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст. 81 КПК України, та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні.

Що стосується доводів сторони захисту, то останні для суду у цій справі не є переконливими, оскільки усі без виключення вказані слідчі дії проводилися під відеофіксацію та фотофіксацію, з яких убачається, що жодних порушень прав учасників кримінального провадження не було. Навпаки, з останніх вбачається, що всі учасники розповідали все самостійно, без примусу та видавали речі, які досудовим органом витребовувалися. Крім того, в судовому засіданні потерпіла та обвинувачені підтвердили, що одягли на малолітню потерпілу саме рожеві штани, які належать ОСОБА_68 , які також були дослідженні судом в судовому засіданні та обвинувачена ОСОБА_64 не заперечувала, що ці штани належать їй і саме їх вони одягнули на потерпілу.

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо непричетності неповнолітнього ОСОБА_19 до вчинення інкримінованого злочину відносно малолітньої потерпілоїОСОБА_5 , оскільки із відео, яке триває 00:009 секунд вбачається, що останній був одягнутий в штани та критично відноситься до таких тверджень, що ніяких інтимних відносин між ними не було, оскільки такі твердження сторони захисту спростовуються показаннями самої малолітньої потерпілої, яка вказала, що протиправні дії відносно неї тривали близько півгодини івраховуючи її вік, як могла сприйняти подію з впевненістю, вільно, чітко, детально та послідовно розповіла, як суду так і психологу про обставини її зґвалтування саме ОСОБА_19 .

Суд також не приймає до уваги твердження сторони захисту, що малолітня потерпіла давала не послідовні покази в суді, оскільки оцінюючи показання малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , суд виходить з того, що допит в судовому засіданні малолітньої проводився з дотриманням вимог ст. 226, 354 КПК України з участю законного представника, представника органу опіки та піклування, психолога. Крім того, такий допит проводився з іншого приміщення суду в режимі відеоконференції.

Суд не має підстав ставити під сумнів показання потерпілої, оскільки вони узгоджуються з представленими стороною обвинувачення письмовими доказами, у тому числі з висновком експертного дослідження №114 від 14.06.2023 року відносно малолітньої ОСОБА_5 у якій виявлено тілесні ушкодження у виді садна нижньої третини обох передпліч, синець нижньої третини лівого передпліччя, порушення цілісності дівочої перетинки. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею і могли утворитися при обставинах та в термін вказаних потерпілою, а саме 15.05.2023 року; висновком експерта №170 від 21.07.2023 року, яким також підтверджено наявність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень вказаних у висновку експерта №114 від 14.06.2023 року. Крім того із висновку експерта №170 вбачається, що малолітня ОСОБА_59 на момент обстеження (19.05.2023 року) статевої зрілості не досягла, а із висновку судово-психіатричного експерта №352 від 02.08.2023 року вбачається, що малолітня потерпіла ОСОБА_5 з урахування її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку могла під час скоєння відносно неї протиправних дій, правильно сприймати обставини, які мають значення в кримінальному провадженні та давати щодо них відповідні покази. ОСОБА_5 не притаманна схильність до фантазування.

Також суд аналізуючи показання обвинувачених, надані в судовому засіданні, щодо невизнання винуватості у вчиненні інкримінованого їм злочину, суд вважає, що їх показання не відповідають дійсності, не узгоджується із дослідженими судом доказами, викликані бажанням уникнути відповідальності, та є способом захисту від висунутого ним обвинувачення.

Версія обвинувачених у повному обсязі спростовується дослідженими судом доказами, яким дана належна оцінка. Показання обвинувачених суперечать показам малолітньої потерпілої, неповнолітніх свідків, а також іншими доказами, аналіз яким дано судом вище.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи сторін захисту щодо недоведеності вини обвинуваченихОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні ними інкримінованого їм злочину та недопустимості наданих стороною обвинувачення доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

"Стандарт доведення поза розумним сумнівом" означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Аналізуючи надані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності, суд вважає, що вони є достовірними, допустимими, узгоджуються між собою та в повній мірі доводять вину обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Тим більше, у своїх рішеннях Верховний Суд також неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 728/578/19; від 20 жовтня 2021 року у справі № 759/14119/17).

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаються обвинувачені.

При кваліфікації дій обвинувачених суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

За змістом статті 152 КК України зґвалтуванням слід розуміти природні статеві зносини між особами різної статі всупереч або з ігноруванням волі потерпілої особи із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи.

Об`єктивна сторона зґвалтування за ст. 152 КК України полягає у статевих зносинах, які поєднуються із: 1) застосуванням фізичного насильства; 2) погрозою його застосування (воля потерпілої особи пригнічується) або 3) з використанням безпорадного стану потерпілої особи (воля потерпілої особи ігнорується).

Перелік неправомірних дій, якими обумовлюється факт зґвалтування, є вичерпним. Тому дії особи, яка домоглася згоди особи протилежної статі на статеві зносини в інший спосіб, наприклад, шляхом настирливих пропозицій вступити у статеві зносини або шляхом обману чи зловживання довірою (освідчення у коханні, завідомо неправдива обіцянка укласти шлюб, сплатити за сексуальну послугу тощо) не можуть кваліфікуватись за статтею 152 КК України.

Фізичне насильство при зґвалтуванні - це зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень, здавлюванні дихальних шляхів, триманні рук або ніг, обмеженні або позбавленні особистої волі, уведенні в організм потерпілої особи проти її волі наркотичних засобів, психотропних, отруйних, сильнодіючих речовин тощо.

Погрозою застосування фізичного насильства як способу подолання чи попередження опору потерпілої особи слід вважати залякування її застосуванням такого насильства до неї і (або) до іншої людини, доля якої потерпілій не байдужа (родича, близької особи), яке може полягати у висловлюваннях, жестах, демонструванні зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа сприймає за справжню зброю, чи інших діях.

Погроза застосування фізичного насильства повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластись враження, що у разі, якщо вона протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, цю погрозу буде реалізовано. Судам слід мати на увазі, що така погроза може сприйматися потерпілою особою як реальна, виходячи з часу, місця та обстановки, що склалася (оточення групою осіб, глухе і безлюдне місце, нічний час, зухвале, грубе і настирливе домагання вступити в статеві зносини чи задовольнити статеву пристрасть неприродним способом тощо).

Визначення характеру статевих зносин як зґвалтування у переважних випадках залежать від суб`єктивного ставлення потерпілої до цього.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та недоторканості особи» від 30.05.2008 року №5, під фізичним насильством, передбаченим диспозицією ст.152 КК України, слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Стан потерпілої особи слід визнавати безпорадним, коли вона, зокрема, внаслідок малолітнього віку, не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій або не могла чинити опір. Згвалтування, згідно п.13 цієї ж Постанови, вважається закінченим злочином з моменту початку статевих зносин.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своєму рішенні у справі ОСОБА_69 проти Болгарії» (заява № 39272/98, рішення від 4 грудня 2003 року) Європейський суд з прав людини визначив, що держава має позитивні зобов`язання відповідно до статті 3 та 8 Європейської конвенції з захисту прав людини і основних свобод, які передбачають наявність покарання та ефективне розслідування здійснення будь-яких сексуальних контактів без згоди потерпілої. В судовому рішенні зазначено, що визначення зґвалтування, як злочину, який здійснюється з застосуванням фізичної сили або інших погроз не відповідає Конвенції. Відповідно до цього рішення зґвалтуванням є будь-який сексуальний контакт без волі потерпілої незалежно від інших умов.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, встановлює що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст.ст. 17, 19 зазначеної Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом незаконного посягання на її честь і гідність; держава вживає всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.

Статтею 34 цієї Конвенції встановлено, що держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень.

Законодавець забезпечує охорону та недоторканість статевої свободи особі, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її статі.

Норма ч. 4 ст. 152 КК України забороняє вчиняти будь-які дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло потерпілої особи, яка не досягла 14 років, з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, незалежно від її добровільної згоди.

Ця норма направлена на захист прав дитини як потерпілої особи, тому й запроваджується абсолютна заборона нашкодити її статевій свободі, навіть за її добровільної згоди. Законодавець, вводячи таке табу на посягання на статеву свободу дитини навіть з урахуванням її добровільної згоди, обґрунтовує своє рішення тим, що особа, яка не досягла чотирнадцяти років, через свій малий вік не може адекватно сприйняти події та усвідомлювати наслідки прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Згідно правових позицій,що викладені у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» злочин, передбачений ст. 152 чи ст. 153 КК України визнається вчиненим групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців (співвиконавців). При цьому виконавці (співвиконавці) діють узгоджено, з єдиним умислом і кожен з них безпосередньо виконує діяння, що утворюють повністю чи частково об`єктивну сторону складу злочину.

Отже, для визнання груповим згвалтування чи задоволення статевої пристрасті неприродним способом слід встановити,що кожний із учасників повністю виконує склад злочину або тільки будь-які дії, що складають об`єктивну сторону злочину.

Виконавцем згвалтування чи задоволення статевої пристрасті неприродним способом є як особа з числа двох або більше осіб, яка безпосередньо здійснює насильницький статевий акт, так і той, хто застосовує фізичне насильство або погрози з метою змусити потерпілу вступити до статевого акту із будь-ким іншим з учасників групи, або довела потерпілу особу до безпорадного стану шляхом уведення у її організм проти її волі наркотичних засобів,інших речовин …з метої її зґвалтування чи задоволення статевої пристрасті неприродним способом іншою особою.

Відповідно до свідоцтва про народження потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час вчинення відносно неї кримінального правопорушення їй було 11 років і вона являється малолітньою, яка через свій малолітній вік не могла чинити активного опору, насильницьким способом, застосовуючи фізичну силу, обвинувачена ОСОБА_29 зняла одежу із потерпілої та разом із обвинуваченими ОСОБА_28 та ОСОБА_34 тримали потерпілу за руки та ноги, закриваючи при цьому їй рота і носа рушником щоб не було чути потерпілу, як вона просить про допомогу, розводячи ноги створювали умови для статевого акту і в цей же час обвинувачений ОСОБА_17 тримав потерпілу за ногу та разом із ОСОБА_34 давали вказівки ОСОБА_19 про те, що він спочатку повинен ввести два пальці у статевий орган потерпілої, а після цього ввести свій статевий орган, при цьому фіксуючи ці обставини на камеру мобільного телефону ОСОБА_28 , всупереч волі малолітньої потерпілої ОСОБА_5 . В свою чергу неповнолітній ОСОБА_19 , здійснив вагінальне проникнення в тіло потерпілої ОСОБА_5 з використанням власних геніталій та пальців своєї руки, вчинивши зґвалтування.

Судом враховується, що дії сексуального характеру обвинуваченого із проникненням у тіло неповнолітньої потерпілої з використанням також пальців рук підпадають під дію ст. 152 КК України.

Суд, вважає, що наявні у справі докази повністю і детально між собою узгоджуються, доповнюють один одного, викривають обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину. Суд критично відноситься до показань обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , неповнолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , так як вбачає, що показання обвинувачених у їх невинуватості за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, висловлені з метою перешкодити встановленню істини у справі, уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин, оскільки ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , неповнолітні ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 розуміють тяжкість скоєного та усвідомлюють, яке можуть понести покарання за вчинене. Їх показання спростовуються дослідженими по справі вище зазначеними доказами в їх сукупності із показами потерпілої.

Суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , неповнолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 за ч. 4 ст. 152 КК України, яки виразилися у вчиненні групою осіб дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (згвалтуванні).

У даному провадженні суд провів розгляд виключно в межах зміненого обвинувачення прокурором.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що виправлення має на меті шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що є важливим результатом застосування покарання та суттєвим показником його ефективності.

Конституційний Суд України зазначав, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинам, обсяг обвинувачення, відсутність майнової шкоди, думку законного представника малолітньої потерпілої сторони щодо призначення суворого покарання, думку служби у справах дітей, які також наполягали на призначені суворого покарання, суспільно-небезпечні наслідки дій обвинувачених, які є психотравмуючими для малолітньої потерпілої згідно висновку психолога.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_17 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує особу обвинуваченого, не одруженого, маючи на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, спосіб життя, не працюючого, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відношення обвинуваченого до вчиненого, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, злочин скоєний відносно малолітньої дитини, проти її життя та здоров`я, проти її особистої волі, з посяганням на недоторканість, які мають характер насильницьких, те, що обвинувачений раніше судимий 01.12.2022 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки, даний злочин вчинив під час іспитового строку, а відтак суд вважає, що обвинувачений заслуговує на сувору міру покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , судом не встановлено.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , є рецидив злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_17 вчинив інкримінований йому злочини під час іспитового строку, встановленого йому вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2022 року, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_17 шляхом повного приєднання до покарання призначеного за даним вироком покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області 01.12.2022 року.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_17 слід рахувати з дня оголошення вироку, а саме з 10.04.2024 року, зарахувавши у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі із 19.05.2023 року по 09.04.2024 року, включно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_70 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує особу обвинуваченої, яка є особою молодого віку, злочин вона вчинила будучи неповнолітньою, не одруженої, маючи на утриманні малолітню дитину - сина, не працюючої, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, відношення обвинуваченої до вчиненого, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також, що злочин скоєний відносно малолітньої дитини, проти її життя та здоров`я, проти її особистої волі, з посяганням на недоторканість, які мають характер насильницьких, а відтак суд вважає, що обвинувачена заслуговує на сувору міру покарання.

Призначаючи міру покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує особу обвинувачених, які є особами молодого віку, злочин вони вчинили неповнолітніми, учні 8 та 9 класу Данилівської гімназії, мають постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, за місцем проживання характеризуються негативно, відношення обвинувачених до вчиненого, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також, що злочин скоєний відносно малолітньої дитини, проти її життя та здоров`я, проти її особистої волі, з посяганням на недоторканість, які мають характер насильницьких, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися.

Враховуючи наведене, думку законного представника малолітньої потерпілої, яка для суду при призначенні покарання є важливою в даній категорії справ і яка наполягала на призначенні неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , а також ОСОБА_17 , ОСОБА_18 суворого покарання, думку служби у справах дітей, які також наполягали на призначені суворого покарання, незважаючи на те, що неповнолітні обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , вперше притягуються до кримінальної відповідальності, вчинення неповнолітніми обвинуваченими особливо тяжкого злочину в неповнолітньому віці, але в такому фізичному та розумовому стані розвитку, для якого розуміння вчинення відносно особи таких дій як зґвалтування є цілком усвідомлюючим, розуміючим для їх віку і таким, що не потребує сторонніх роз`яснень та застерігань з приводу настання негативних і невідворотних наслідків для потерпілої особи, приймаючи до уваги при цьому, хоча це і право обвинувачених, невизнання своєї вини у вчиненому і доведеному злочині та відсутність каяття у вчиненому, негативних наслідків, які від цього настали, суд приходить до переконання, що неповнолітні ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 заслуговують на сувору міру покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , суд визнає вчинення злочину неповнолітніми.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75, 104 КК України, або ж до обвинувачених, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 3 ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за особливо тяжкий злочин на строк не більше десяти років.

А тому, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення обвинуваченої, необхідно призначити ОСОБА_70 , покарання у виді позбавлення волі, яке буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченою кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме її виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діяння.

А, неповнолітнім ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 слід призначити покарання в межах санкцій статті обвинувачення, з врахуванням вимоги п. 4 ч. 3 ст. 102 КК України, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки з урахуванням об`єктивних обставин справи, виправлення та перевиховання ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 в даному випадку неможливі без їх ізоляції від суспільства та, що саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення неповнолітніх обвинувачених та попередження нових протиправних діянь.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09 червня 2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29 листопада 2007 р.).

16 січня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини, вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи».

Даним законом створено реєстр, до якого на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, вноситься інформація про особу, яка вчинила відповідний злочин.

Частиною 4 ст. 374 КПК України передбачено, що у резолютивній частині обвинувального вироку зазначається рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд, включає інформацію про обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України з метою забезпечення кримінального провадження, суд приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_17 та неповнолітньому ОСОБА_19 до вступу вироку в законну силу слід залишити попередню - у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_26 , неповнолітнім ОСОБА_21 , ОСОБА_20 до вступу вироку в законну силу слід залишити попередню цілодобовий домашній арешт з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Згідно ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2023 року на речові докази:які було вилучено 19.05.2023 року в ході проведення обшуку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: підковдру із слідами речовини бурого кольору, яка поміщена до спеціального пакету № WAR 1720641, покривало із слідами речовини бурого кольору, яке поміщена до спеціального пакету № 3163107, змив речовини бурого кольору із стіни поряд з ліжком, який поміщено до паперового конверту, зріз тканини з матрацу із слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, дві серветки із слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперового конверту; в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_17 - мобільний телефон марки «TecnoPOPE2F» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , чорного кольору, в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_20 - мобільний телефон марки «Iphone 6» imei 1: НОМЕР_1 , сірого кольору із слідами пошкодження скла екрану, в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_18 - мобільний телефон марки «Редмі 9 С» imei 1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , чорного кольору в рожевому чохлі книжці з пошкодженнями екрану, шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування зазначеного майна, скасувати (т. 2 а.с. 169-170).

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.06.2023 року на речові докази: котонові шорти чорного кольору, котонову майку чорного кольору, які належать підозрюваній ОСОБА_21 , куртку коричневого кольору, яка належить підозрюваній ОСОБА_20 , які поміщено до спеціального пакету INZ 4066036; штани чорного кольору з трьома лампасами білого кольору, належні підозрюваному ОСОБА_19 , які поміщено до спеціального пакету PSP 3213763 та кофту темнозеленого кольору з капюшоном, на блискавці, належну підозрюваному ОСОБА_19 , яку поміщено до спеціального пакету PSP 3213764; футболку білого кольору спереду, чорного кольору ззаду, з рукавами чорного кольору, належну підозрюваній ОСОБА_71 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1290773 та футболку білого кольору з узорами у вигляді крапок чорного кольору, з рукавами чорного кольору, належну підозрюваній ОСОБА_18 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1290782; джинсові шорти (бріджи) синього кольору марки «Cars Jeans», належні підозрюваному ОСОБА_17 , які поміщено до спеціального пакету PSP 3213763 та кофту темнозеленого кольору з капюшоном, на блискавці, належну підозрюваному ОСОБА_19 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1558416, скасувати (т. 3 а.с.61-62).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 100, 124, 174, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_17 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом повного приєднання покарання, призначеного даним вироком покарання, призначене вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2022 року, остаточну міру покарання ОСОБА_17 призначити у виді 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_17 обраховувати з 10.04.2024 року.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_17 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення в період із 19.05.2023 року по 09.04.2024 року, включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до вступу вироку в законну силу залишити попередню у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визнати ОСОБА_19 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_19 обраховувати з 10.04.2024 року.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_19 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення в період із 19.05.2023 року по 09.04.2024 року, включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_19 до вступу вироку в законну силу залишити попередню у виді тримання під вартою саме в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визнати ОСОБА_18 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_18 рахувати з моменту звернення вироку до виконання та фактичного затримання ОСОБА_18 , зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування нею покарання строк попереднього ув`язнення з 19.05.2023 року по 21.05.2023 року, включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_18 до набрання вироком законної сили, залишити без змін у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 . Із покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, а саме: - не залишати житло за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово; - з`являтися на виклики суду у встановлений ними час; - не відлучатись із місця проживання в зазначений час, в якому вона проживає без дозволу суду; - утримуватись від спілкування з потерпілою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_21 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_21 рахувати з моменту звернення вироку до виконання та фактичного затримання ОСОБА_21 , зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування нею покарання строк попереднього ув`язнення з 19.05.2023 року по 11.10.2023 року, включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_21 до набрання вироком законної сили, залишити без змін у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 . Із покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, а саме: - не залишати житло за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово; - з`являтися на виклики суду у встановлений ними час; - не відлучатись із місця проживання в зазначений час, в якому вона проживає без дозволу суду; - утримуватись від спілкування з потерпілою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_20 , винноюу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_20 рахувати з моменту звернення вироку до виконання та фактичного затримання ОСОБА_20 , зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування нею покарання строк попереднього ув`язнення з 19.05.2023 року по 21.05.2023 року, включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_20 до набрання вироком законної сили, залишити без змін у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 . Із покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, а саме: - не залишати житло за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово; - з`являтися на виклики суду у встановлений ними час; - не відлучатись із місця проживання в зазначений час, в якому вона проживає без дозволу суду; - утримуватись від спілкування з потерпілою ОСОБА_5 .

У відповідності до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України включити інформацію про ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 як засуджених за скоєння кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Стягнути з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та законних представників неповнолітніх - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в рівних частинах на користь держави у розмірі 30 312,83 грн. за проведення судових експертиз.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.06.2023 року на речові докази: котонові шорти чорного кольору, котонову майку чорного кольору, які належать ОСОБА_21 , куртку коричневого кольору, яка належить ОСОБА_20 , які поміщено до спеціального пакету INZ 4066036; штани чорного кольору з трьома лампасами білого кольору, належні ОСОБА_19 , які поміщено до спеціального пакету PSP 3213763 та кофту темнозеленого кольору з капюшоном, на блискавці, належну ОСОБА_19 , яку поміщено до спеціального пакету PSP 3213764; футболку білого кольору спереду, чорного кольору ззаду, з рукавами чорного кольору, належну підозрюваній ОСОБА_71 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1290773 та футболку білого кольору з узорами у вигляді крапок чорного кольору, з рукавами чорного кольору, належну підозрюваній ОСОБА_18 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1290782; джинсові шорти (бріджи) синього кольору марки «Cars Jeans», належні ОСОБА_17 , які поміщено до спеціального пакету PSP 3213763 та кофту темнозеленого кольору з капюшоном, на блискавці, належну підозрюваному ОСОБА_19 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1558416 - скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2023 року на речові докази:які було вилучено 19.05.2023 року в ході проведення обшуку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: підковдру із слідами речовини бурого кольору, яка поміщена до спеціального пакету № WAR 1720641, покривало із слідами речовини бурого кольору, яке поміщена до спеціального пакету № 3163107, змив речовини бурого кольору із стіни поряд з ліжком, який поміщено до паперового конверту, зріз тканини з матрацу із слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, дві серветки із слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперового конверту; в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_17 - мобільний телефон марки «TecnoPOPE2F» imei 1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , чорного кольору, в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_20 - мобільний телефон марки «Iphone 6»imei 1: НОМЕР_1 , сірого кольору із слідами пошкодження скла екрану, в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_18 - мобільний телефон марки «Редмі 9 С» imei 1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , чорного кольору в рожевому чохлі книжці з пошкодженнями екрану, шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування зазначеного майна скасувати.

Речові докази:

Флеш-накопичувач «Mibrand Hawk USB 2.0 16 GB» на якому зафіксовано хід додаткового допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_5 та психологічної роботи на базі «Бернхаусу», відеозапис «document_442099385», який поміщено до оптичного носія інформації DVD-R, відеозапис до протоколу огляду предмета від 20.05.2023 року, Флеш-носій «micro CD 16 GB» Y16GL2396KR1060244 до протоколу огляду від 12.06.2023 року, зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Підковдру із слідами речовини бурого кольору, яка поміщена до спеціального пакету № WAR 1720641, покривало із слідами речовини бурого кольору, яке поміщена до спеціального пакету № 3163107, змив речовини бурого кольору із стіни поряд з ліжком, який поміщено до паперового конверту, зріз тканини з матрацу із слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, дві серветки із слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперового конверту, рожеві штани зі слідами речовини бурого кольору, які поміщенов камеру зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, після вступу вироку в законну силу знищити.

Мобільний телефон марки «Tecno POPE2F» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , чорного кольору, які передано до кімнати зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції №860 після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_17 ;

Мобільний телефон марки «Iphone 6» imei 1: НОМЕР_1 , сірого кольору із слідами пошкодження скла екрану, які передано до кімнати зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції №860 після вступу вироку в законну силу повернути законному представнику неповнолітньої ОСОБА_20 - ОСОБА_14 .

Мобільний телефон марки «Редмі 9 С» imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , чорного кольору в рожевому чохлі книжці з пошкодженнями екрану, які передано до кімнати зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції №860, після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_18 .

Котонові шорти чорного кольору, котонову майку чорного кольору, які належать ОСОБА_21 , куртку коричневого кольору, яка належить ОСОБА_20 , які поміщено до спеціального пакету INZ 4066036,які передано до камери схову зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції №795, після вступу вироку в законну силу повернути законному представнику неповнолітніх ОСОБА_21 , ОСОБА_20 - ОСОБА_14 .

Штани чорного кольору з трьома лампасами білого кольору, які поміщено до спеціального пакету PSP 3213763 та кофту темнозеленого кольору з капюшоном, на блискавці, яку поміщено до спеціального пакету PSP 3213764, належні ОСОБА_19 , які передано до камери схову зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції №795, після вступу вироку в законну силу повернути законному представнику неповнолітнього ОСОБА_19 - ОСОБА_13 .

Футболку білого кольору спереду, чорного кольору ззаду, з рукавами чорного кольору, яку поміщено до спеціального пакету WAR 1290773 та футболку білого кольору з узорами у вигляді крапок чорного кольору, з рукавами чорного кольору, яку поміщено до спеціального пакету WAR 1290782, належні ОСОБА_18 , які передано до камери схову зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції №795, після вступу вироку в законну силу повернути - ОСОБА_18 .

Джинсові шорти (бріджи) синього кольору марки «Cars Jeans», належні ОСОБА_17 , які поміщено до спеціального пакету PSP 3213763, які передано до камери схову зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції №795, після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_17 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_72