У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2024 м. Бар Вінницької області

Слідча суддя Барського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: ініціатора скарги ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 27.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000102 від 12.09.2023,

УСТАНОВИЛА:

22.03.2024 до суду надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України.

Скарга мотивована тим, що 22.03.2024 ОСОБА_3 отримав постанову від 27.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000102 від 12.09.2023. Вважає дану постанову необґрунтованою та незаконною.

Зазначив, що начальником сектору дізнання ВП №1 Жмеринського РВП ОСОБА_4 зазначено у постанові, що ОСОБА_5 , в своїй заяві від 27.07.2023 та в своїх показах нічим не аргументує, що йому дійсно даним діянням завдана шкода, в тому числі моральна, а лише вказує, що його образили як представника (члена) КСП «Дружба» та це його обурило і змусило хвилюватись, однак будь-яких душевних страждань він не зазнав і нікуди з даного приводу за допомогою не звертався, тобто дізнавач вносить до постанови завідомо неправдиві відомості.

Вказував, що ним до звернення від 27.07.2023 (ЄО 2240) було додано копію ухвали Барського районного суду від 25.11.2021 по справі №125/1614/21, якою ОСОБА_3 було залучено до участі у справі як третю особу. У вказаній цивільній справі адвокат ОСОБА_6 не оспорював розмір частки у 78/100 будівлі БТС, яка була зареєстрована 27.01.2020 у державному реєстрі нерухомого майна за ОСОБА_7 на підставі поданих ним документів. Відтак є очевидним, що на момент подачі клопотання він розумів незаконність та протиправність протоколу загальних зборів пайовиків-власників майнових паїв бувшого КСП «Дружба» АДРЕСА_1 від 26 грудня 2019 року за №1 про виділення ОСОБА_8 в натурі майна бувшого КСП «Дружба», у вигляді будівлі блоку теплих стоянок (БТС), та затвердження акту прийому - передачі цього майна від 21 вересня 2015 року, укладеного між ним та Маньковецькою сільською радою Барського району Вінницької області. Тобто намагався переконати суд у законності позбавлення ОСОБА_3 права розпорядження майном, яке знаходиться у спільній частковій власності, чим завдав ОСОБА_3 моральної шкоди.

На підставі викладеного просив: скасувати постанову від 27.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000102 від 12.09.2023, винесену дізнавачем - начальником сектору дізнання ВП №1 Жмеринського РВП ОСОБА_9 ; зобов`язати дізнавача - начальника сектору дізнання ВП №1 Жмеринського РВП ОСОБА_10 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000102 від 12.09.2023.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з викладених у ній мотивів і просив задовольнити. Додатково пояснив, що раніше слідчим суддею уже скасовувалась аналогічна постанова дізнавача про відмову у визнанні його потерпілим, однак дізнавачем під час винесення постанови від 27.02.2024 не враховано висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, і знову з тих же самих підстав відмовлено у визнанні потерпілим.

Дізнавач в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки винесена ним постанова є обґрунтованою та постановлена відповідно до норм КПК України. Пояснив, що у заяві ОСОБА_3 не вказано, якої моральної шкоди йому завдано, під час допиту, який проводився ще до скасування попередньої постанови дізнавача, він також не обґрунтував, що йому завдано будь-якої шкоди. Пояснив також, що ОСОБА_3 неодноразово подавав заяви про визнання його потерпілим після скасування попередньої постанови дізнавача.

Дізнавач також подав письмове клопотання з обґрунтуванням позиції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні скарги, у якій виклав доводи, подібні тим, які озвучені у судовому засіданні.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з частиною 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Встановлено, що відповідно до постанови начальника сектору дізнання ВП №1 Жмеринського РВП про відмову у визнанні потерпілим від 27.02.2024, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000102 від 12.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 384 КК України - ОСОБА_3 відмовлено у визнані потерпілим. У постанові зазначено, що до відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло звернення ОСОБА_3 , про те, що адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_11 у цивільній справі щодо майна КСП «Дружба», 14.12.2021 надав підроблений документ - Протокол №1 загальних зборів пайовиків - власників майнових паїв КСП «Дружба» від 26 грудня 2019 року. Вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000102 від 12.09.2023, визначено попередню кваліфікацію за ч. 1 ст. 384 КК України та розпочато досудове розслідування.

Постанова дізнавача від 27.02.2024 мотивована тим, що ОСОБА_3 в своїй заяві від 27.07.2023 та в своїх показах нічим не аргументує, що йому дійсно даним діянням завдана шкода, в тому числі моральна, а лише вказує, що його образили як представника (члена) КСП «Дружба» та це його обурило і змусило хвилюватись, однак будь-яких душевних страждань він не зазнав і нікуди з даного приводу за допомогою не звертався. В обґрунтування відмови у визнанні потерпілим у постанові також зазначено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, тому він не являється потерпілим, а є лише заявником.

Ухвалою слідчої судді Барського районного суду Вінницької області від 10.10.2023, на яку посилався ініціатор скарги під час цього розгляду, частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову про відмову у визнанні потерпілим від 19.09.2023, винесену начальником сектору дізнання Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000102 від 12.09.2023.

Зі змісту постанови дізнавача від 27.02.2024, ухвали слідчої судді від 10.10.2023 і пояснень дізнавача у судовому засіданні вбачається, що після скасування тотожної за змістом постанови про відмову у визнанні потерпілим дізнавач ОСОБА_4 , не провівши жодних слідчих дій, з тих же самих підстав повторно відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Однак проступок, щодо якого здійснюється досудове розслідування, передбачений частиною 1 статті 384 Кримінального кодексу, належить до кримінальних правопорушень проти правосуддя.

Суспільна небезпечність цього кримінального правопорушення полягає у тому, що він порушує нормальну діяльність органів дізнання, досудового слідства і суду (останнє стосується нашого випадку) щодо виявлення та дослідження фактів і обставин, які мають значення для об`єктивного, повного та всебічного розслідування і судового розгляду, перешкоджає постановленню правосудного судового рішення.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 384 Кримінального кодексу, посягає на відносини, що забезпечують одержання судом достовірних доказів. ОСОБА_3 був безпосереднім учасником таких відносин, оскільки був учасником цивільної справи, у якій його процесуальним опонентом було подано спірний протокол загальних зборів.

Згідно з пунктом 2 частина 2 статті 23 Цивільного кодексу, у якій наведено зміст поняття «моральна шкода», який залишається таким же і для кримінально-правових відносин щодо завданої потерпілій фізичній особі шкоди, моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Для ухвалення процесуального рішення про відмову у визнанні потерпілим згідно з приписами частини 5 статті 55 КПК України дізнавач повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. Крім того, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення, особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, щоб вони кореспондували нормам частини 5 статті 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення істотно впливає на обсяг процесуальних прав особи під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, тому, має бути вмотивованим та зрозумілим, і відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Однак наведеним вимогам постанова дізнавача від 27.02.2024 не відповідає, оскільки в ній не наведено очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 не завдано жодної шкоди. Дізнавач не здійснив повного і всебічного з`ясування обставин у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим дійшов передчасного і невмотивованого висновку, що ОСОБА_3 не завдано будь-якої шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що після розгляду скарги, слідчим суддею можуть бути прийняті ухвали, зокрема, про: скасування рішення слідчого чи прокурора.

Виходячи з наведеного, подана скарга в частинні скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим підлягає задоволенню, а постанова дізнавача скасуванню.

Відповідно до частини 4 статті 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Згідно з положеннями глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Згідно з ч 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, системний аналіз норм КПК України підтверджує, що визнання особи потерпілою під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження є дискрецією органу досудового розслідування. Відтак, в розумінні статті 303 КПК України, слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати дізнавача визнати будь-яку особу потерпілою. Тому в цій частині вимог скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 303, 309, 372, 376 КПК України, слідча суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 27.02.2024, винесену начальником сектору дізнання Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000102 від 12.09.2023.

У задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 04.04.2024 о 14.45 хв.

Слідча суддя ОСОБА_12