Справа № 487/2725/24
Провадження № 1-кс/487/2282/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання начальника відділення СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва Миколаївської області, громадянки України, що має середню спеціальну освіту, працюючої у ФОП "Фіш", не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

встановив:

29.03.2024 начальник відділення СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 02.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

29.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просила про його задоволення.

Захисник підозрюваної заперечував щодо клопотання, посилаючись на необґрунтованість та не доведення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, просив застосувати до підзахисної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Підозрювана заперечувала щодо клопотання, підтримала позицію захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 02.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

29.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , не маючи постійного джерела прибутку, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрала в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом психотропних речовин наркозалежним особам на території міста Миколаєва.

Так у невстановлений під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої особи, ОСОБА_4 , порушуючи Закон України № 60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, вагою не менше 2,4883 г, яку незаконно зберігала для подальшого незаконного збуту.

16.03.2024 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупівлі психотропних речовин, о 11.43 годині, біля буд. АДРЕСА_2 отримала від особи під зміненими анкетними даними ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 3500 грн. у якості вартості психотропних речовин, після чого о 12.52 передала останній, тобто незаконно збула, полімерний пакетик із речовиною, яка у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину , обіг якої заборонено - PVP, вагою 2,4883 г., що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, є великим розміром психотропних речовин.

Окрім того ОСОБА_4 , діючи повторно, у невстановленому під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої під час досудового розслідування особи, придбала психотропну речовину, яку незаконно зберігала з метою подальшого незаконного збуту.

28.03.2024 біля 12.20 години ОСОБА_4 , діючи повторно, порушуючи Закон України № 60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупівлі наркотичних засобів, на території домоволодіння за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , отримала від особи під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 7000 грн. у якості вартості психотропної речовини.

У подальшому цього ж дня біля 15.45 години, на виконання попередньої домовленості передала, тобто повторно незаконно збула, полімерний пакетик із речовиною, яка у своєму складі містить психотропну речовину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, а саме: рапортом про реєстрацію кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмету - згортка виданого ОСОБА_9 ; висновком експерта № СЕ -19/115-24/2613-НЗПРАП від 13.02.2024; протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 16.03.2024; висновком експерта № СЕ-19/115-24/4807-НЗПРАП від 22.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України з її особистим обшуком, у ході якого виявлено грошові кошти, які використовувались під час проведення оперативної закупівлі психотропних речовин; протоколом огляду предмету, а саме полімерного пакету із речовиною, виданою ОСОБА_7 , де зазначено, що під час проведення експрес-тесту речовини виявлено наявність у ній психотропної складової.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих у судовому засіданні, слідчий суддя доходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжких, та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Тобто, враховуючи покарання, яке загрожує підозрюваній у разі засудження, остання може ухилитись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; крім того ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, підозрюється у скоєні кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням та збутом психотропних речовин, що передбачає наявність корисливого мотиву в її діях, дає підстави вважати, що остання може продовжити свою злочинну діяльність, так як у неї, у разі обрання відносно неї запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зникнуть перешкоди для вільного замовлення наркотичних засобів та психотропних речовин та їх подальшого збуту, з метою власного збагачення.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 не заміжня, раніше не судима, офіційно працевлаштована у ФОП, має зареєстроване місце проживання.

Разом з тим слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, при цьому наявний суспільний інтерес діяти саме у такий спосіб і не інакше, заради блага суспільства та з метою забезпечення невідворотності покарання за вчинене, що відповідає правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Харченко проти України».

Отже, враховуючи наведене вище, а також зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, позбавить її можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того слідчий суддя критично оцінює доводи захисника щодо можливості застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Враховуючи викладене строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 слід рахувати з 28.03.2024.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, після внесення якої вона повинна бути звільнена з під варти.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваної, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється, та її роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Окрім цього застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання начальника відділення СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 26.05.2024 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрювана повинна бути звільнений з під варти, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 26.05.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1