Справа № 449/192/24
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №00007 від 06.02.2024 р. щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, гром. України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджено вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 вересня 2023 року за ст.126-1 КК України до покарання у вигляді 160 громадських робіт. 23 жовтня 2023 року даний вирок набрав законної сили та 6 листопада 2023 року разом із розпорядженням про виконання останнього надійшов на виконання у Львівський районний сектор №2 філії Державної установи Центр пробації у Львівській областію. 03 січня 2024 року інспектором Львівського районного сектору №2 філії Державної Установи Центр пробації у Львівській області ОСОБА_5 ознайомлено ОСОБА_4 із порядком та умовами відбуття покарання. Того ж дня ОСОБА_6 отримав скерування для відбуття покарання у міське комунальне підприємство Комунальник, відповідно до якого початок відбування покарання 04 січня 2024 року.

За інформацією Львівського РС №2 філії ДУ Центр пробації у Львівській області ОСОБА_4 впродовж 4 січня 07 лютого 2024 року допустив 31 невиходів на громадські роботи без поважних причин (прогулів), не відбувши жодної години громадських робіт у відповідності до графіку виходу на роботу, незважаючи на письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю, підтвердив факт не відбуття громадських робіт, призначених йому вироком суду, у вчиненому розкаявся просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченої, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні засудженого від виконання покарання у виді громадських робіт, доведена повністю.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно копії паспорта, вимоги УІАП при ГУНП України у Львівській області, характеристики Перемишлянської міської ради Львівської області та відповіді ЦРЛ, встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, за місцем проживання скарг чи зауважень немає, за психіатричною та наркологічною допомогою не звертався.

Довідкою про відбуття засудженою особою часу покарання, встановлено, що ОСОБА_4 не відбув жодної години громадських робіт з призначених вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.09.2023 року.

Згідно пп.4 п.2 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходя з такого їх співвідношення - 1 дню арешту відповідає 8 годин громадських робіт, ОСОБА_4 не відбув 160 годин громадських робіт, що підлягає переведенню в 20 днів арешту,

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше судимий, непрацюючий, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії проступків. Пом`якшуючих його вину обставин суд враховує щире каяття, обтяжуючих вину обставин суд не вбачає. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, 70, 71 КК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді 1 місяцю арешту.

Відповідно до ч.1, 4 ст.71 КК України, шляхом приєднання частково не відбутого попередньо покарання, згідно вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 вересня 2023 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді арешту на строк 1 місяць 20 днів.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , після вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1