Справа № 372/2362/24
Провадження № 1-кп-242/24
В И Р О К

іменем України

15 травня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Обухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000731 від 10.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шпола, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2024 року близько о 16 год. 45 хвилин працівниками ВРПП Обухівського РУП, а саме поліцейським ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержантом поліції ОСОБА_6 та поліцейським ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 під час здійснення патрулювання на автодорозі Київ-Знам`янка Н-01, 47 км, в межах м. Обухів, Київської області був зупинений автомобіль марки «ВАЗ», модель «2109», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 ..

Після зупинки транспортного засобу поліцейський ОСОБА_6 та ОСОБА_7 представилися та повідомили ОСОБА_4 про причину зупинки та висунуто вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобами та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Під час перевірки документів у водія ОСОБА_4 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, не розбірлива мова. Після виявлення ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції було запропоновано пройти освідування у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що ОСОБА_4 відмовився та підтвердив факт вживання алкоголю.

В подальшому поліцейськими ВРПП Обухівського РУП, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_4 про необхідність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачено адміністративна відповідальність у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Після цього, 09.04.2024 близько 16 год. 53 хв. у водія ОСОБА_4 , який усвідомлював, що не мав права керувати транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і своїми діями вчинив порушення правил дорожнього руху, за яке передбачена адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення та з метою уникнення адміністративної відповідальності, виник злочинний умисел спрямований на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою дій в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення пункту п. 2.5 «Правил дорожнього руху», перебуваючи біля службового автомобіля марки «Renault», модель «Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , де також знаходився поліцейський ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержант поліції ОСОБА_6 та поліцейський ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 знаючи, що поліцейські є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки вони перебували в однострої, представилися та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота, пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності, усвідомлюючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході розмови висловив словесну пропозицію надати поліцейським ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області сержанту поліції ОСОБА_6 та поліцейського ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, в цей же день близько 16 год. 59 хв. ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою дій в його інтересах з використанням службового становища, не звертаючи увагу на попередження поліцейського ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні службового автомобіля поліції марки «Renault», модель «Duster», д.н.з. НОМЕР_2 в якому знаходився поліцейський ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області сержант поліції ОСОБА_6 та поліцейський ВРПП Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на надання службовій особі неправомірної вигоди за уникнення від адміністративної відповідальності, усвідомлюючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі поклав біля важеля коробки перемикання передач між водійським та пасажирським сидінням службового автомобіля поліції грошові кошти у розмірі 1 000 (тисячу) гривень однією купюрою, тим самим надав неправомірну вигоду.

Таким чином суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , за ч.1 ст. 369 КК України, надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

26.04.2024 між прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 474 КПК України передбачено, що розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, а саме у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дій з використанням наданого їй службового становища, та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дій з використанням наданого їй службового становища, враховуючи данні про особу винного, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.369 КК України, оскільки суд вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2024 року укладену між прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати у розмірі 1514 грн. 56 коп. на користь держави за проведення експертизи.

Арешт накладений ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.04.2024 року, на грошові кошти номіналом 1000 гривень, серійний номер АТ3812370, власником яких є ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази: грошові кошти, а саме 1 грошову банкноту номіналом 1000 гривень, серійний номер АТ3812370 конфіскувати в дохід держави.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення: - обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; - прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1