Справа № 467/259/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000020 від 24.02.2024року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, працюючого різноробочим ТОВ "Промінь", не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 24 лютого 2022 року по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року за № 64/2022 за № 2102-ІХ від 24.02.2022 року та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та відповідно було продовжено дію воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указом Президента України від 05 лютого2024 року № 49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що в країні оголошено воєнний стан, 18 лютого 2024 року в обідній час, точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону торгової марки "SAMSUNG" моделі "Galaxy A10" синього кольору, номер моделі "SM-A105F/DS", серійний номер "RZ8M81VJ9LX", ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , без сім картки, з чохлом синього кольору типу книжки з маркуванням в середині "А-10/М10".

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, з корисливих мотивів, діючи умисно, з єдиним прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, 18 лютого 2024 року, в обідній час, через дерев`яну не замкнену хвіртку пройшов до подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , перебуваючи на території подвір`я, шляхом відкриття незачинених дерев`яних дверей, пройшов до приміщення житлового будинку, в одній із кімнат якого, на ліжку біля ОСОБА_6 , який спав, помітив мобільний телефон торгової марки "SAMSUNG" моделі "Galaxy A10" синього кольору, номер моделі "SM-A105F/DS", серійний номер "RZ8M81VJ9LX", ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , без сім картки, з чохлом синього кольору типу книжки з маркуванням в середині "А-10/М10", та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення мобільного телефону торгової марки "SAMSUNG" моделі "Galaxy A10" синього кольору, номер моделі "SM-A105F/DS", серійний номер "RZ8M81VJ9LX", ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , без сім картки вартістю 1700 грн., з чохлом синього кольору типу книжки з маркуванням в середині "А-10/М10" вартістю 60 грн., які ОСОБА_4 після того, як переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, забрав із собою розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1760 грн.00 коп.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав показання, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому та зазначив про готовність нести покарання зробивши для себе відповідні висновки. Суду пояснив, що 18 лютого 2024 року, в обідній час, через дерев`яну не замкнену хвіртку пройшов до подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на території подвір`я, шляхом відкриття незачинених дерев`яних дверей, пройшов до приміщення житлового будинку. В одній із кімнат будинку побачив, що на ліжку біля ОСОБА_6 , який спав, знаходився мобільний телефон торгової марки "SAMSUNG" моделі "Galaxy A10" синього кольору, без сім картки, з чохлом синього кольору типу книжки. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, забрав із собою вказаний мобільний телефон та розпорядився ним на власний розсуд, подарувавши його знайомому.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, покарання просив призначити на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу, як обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового розслідуванняза ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України, при призначенні міри покарання обвинуваченим, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засуджених та запобігав вчиненню інших злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні покарання обвинуваченомуОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином,особливості й обставини його вчинення у даному конкретному випадку, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер дій і ступінь тяжкості наслідків, наявність кваліфікуючих ознак, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом за однією адресою з матір`ю, яка є особою похилого віку (72 роки) та здійснює за нею догляд, на обліку Первомайського РС №3 філії ДУ "Центр пробації" у Миколаївській. Донецькій, Луганській та Херсонській областях не перебуває, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не перебуває на військовому обліку в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, шкоду, завдану потерпілому, відшкодовано, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_4 , йогосоціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, те, що він після вчинення кримінального правопорушення є працевлаштований підсобним робітником та має постійне джерело доходу в ТОВ "Промінь", за місцем роботи характеризується позитивно, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину.

Суд бере до уваги висновок уповноваженого органу пробації відносно обвинуваченого, його дуже високий рівень небезпеки для суспільства та окремих осіб, високий ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення.

Враховуючи всі обставини справи, керуючись засадами законності, справедливості, обґрунтованості,суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкціїч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням норм ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченим, у світлі принципу індивідуалізації покарання, суд виходив із того, що саме покарання у виді позбавлення волі, з огляду можливість для застосування статті 75 КК України щодо обвинуваченого, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, несвавільним, і пропорційним, тобто, таким, аби не становити надмірного тягаря для особи ("Бакланов проти Росії" від 09.06.2005р.; "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005 р.; "Ісмайлова проти Росії" від 29.11.2007р.).

Визначена судом міра покарання ОСОБА_4 , перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного ним, його особі, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта, відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час розгляду справи не обирався, підстав для його обрання, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Згідно з ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 додатково обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон торгової марки "SAMSUNG" моделі "Galaxy A10" синього кольору, номер моделі "SM-A105F/DS", серійний номер "RZ8M81VJ9LX", ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , без сім картки, з чохлом синього кольору типу книжки з маркуванням в середині "А-10/М10" в працездатному та робочому стані з пошкодженням в нижній частині екрану. який переданий на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1