В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" лютого 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0004095 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Берегово Берегівського району Закарпатської області, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2023 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, тобто під час дії воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-1X від 24.02.2022 року, продовженого Указом Президента України №724/2023 від 06.11.2023 року, затвердженого Законом України №3429-IX від 08.11.2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в підземному пішохідному переході за адресою: м.Київ, вул.Миколайчука, 4, помітила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мала на плечах рюкзак чорного кольору, та у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану в Україні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, під час дії воєнного стану, в той момент, коли ОСОБА_6 піднімалася сходами, ОСОБА_3 , перебуваючи позаду, наблизилася до рюкзаку ОСОБА_6 , відкрила його своєю рукою, витягнула з нього гаманець червоного кольору, всередині якого знаходились пенсійне посвідчення, грошові кошти на загальну суму 720 гривень, та поклала до сумки через плече, що мала з собою, тим самим вчинивши таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , разом з викраденими речами, направилась всередину підземного пішохідного переходу та зникла з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши тим самим ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 720 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 06.12.2023 року, перебуваючи в підземному переході вона побачила жінку та викрала в неї з рюкзака гаманець червоного кольору, в якому лежали грошові кошти та документи. Пізніше її затримали працівники поліції з викраденим майном. Протиправні діяння, які ставляться їй у провину, вона не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Зробила для себе висновки, шкодує про вчинене. Викрадене майно було повернуто потерпілій. Вчинила даний злочин, оскільки має дитину з інвалідністю 2 групи та терміново потрібні були кошти. На даний час проживає з сином, планує знайти роботу.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченої та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останньої за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченої на досудовому розслідуванні і в суді, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винної, - раніше не судима, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні дитину з інвалідністю, що свідчить про наявність тісних соціальних зв`язків; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відсутність претензій з боку потерпілої, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також конкретні обставини справи та розмір викраденого майна та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи положення ст.75 КК України, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, спосіб її життя, тісні соціальні зв`язки, а також інші дані, що характеризують особу винної, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення її від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченій у вигляді застави, враховуючи вимоги ст.ст.131-132, 177, 178 КПК України, та даних про її особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілою цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засуджену ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави залишити без змін.

Матеріали кримінального провадження №0004095 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/19879/23.

Речові докази: гаманець червоного кольору, грошові кошти у розмірі 720 гривень (13 купюр, номіналом 100 гривень - 5шт., 20 гривень - 6 шт., 50 гривень - 2 шт.), пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 та особисті записи, які передано під зберігальну розписку потерпілій, - залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій та її захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1