Справа № 755/1502/24
1-кс/755/349/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 05.01.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 05.01.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Клопотання погоджено з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 05.01.2024 за підозрою громадянки України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час окупації РФ Автономної Республіки Крим у 2014 році, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, перебуваючи у м. Сімферополь, АР Крим, будучи проросійськи налаштованою та маючи негативне ставлення до діючої на той час влади України, обіймаючи посаду державного службовця у представницькому органі АР Крим, володіючи достатнім рівнем освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту окупації та подальшої анексії території України в АР Крим, а також, активної підривної діяльності РФ проти України, діючи умисно та з власної ініціативи, прийняла рішення щодо надання допомоги РФ у проведенні такої діяльності на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, тобто, вчинити державну зраду.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, громадянка України ОСОБА_4 , діючи умисно в інтересах РФ на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, перебуваючи у м. Сімферополь АР Крим, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, після 20.02.2014 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, за погодженням з представниками держави окупанта РФ, була призначена на посаду (мовою оригіналу) «заместитель начальника управления финансов, бухгалтерского учета и отчетности Министерства труда и социальной защиты Республики Крым», яке розташовується за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Крилова, буд. 7, та розпочала виконання функцій представника окупаційних органів влади з вироблення та реалізації державної політики рф на окупованій території.

У подальшому, не відмовляючись від свого злочинного умислу, спрямованого на надання допомоги РФ в проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, перебуваючи у м. Сімферополь, АР Крим у 2017 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 добровільно погодилась на пропозицію представників держави окупанта очолити посаду (мовою оригіналу) «начальник управления бюджетного планирования и финансирования Министерства труда и социальной защиты Республики Крым».

Надалі, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та не відмовляючись від неї, громадянка України ОСОБА_4 , перебуваючи 27.12.2019 року в м. Сімферополь, АР Крим, на підставі власного волевиявлення, була призначена представниками РФ на посаду (мовою оригіналу) «заместителя министра труда и социальной защиты Республики Крым», у так званому (мовою оригіналу) «Министерстве труда и социальной защиты Республики Крым», яке розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

На вищевказаній посаді громадянка України ОСОБА_4 перебуває до сьогоднішнього дня, продовжуючи надавати допомогу РФ у здійсненні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_4 , знаходячись у м. Сімферополь, АР Крим, з 20.02.2014 року і до теперішнього часу, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, надає допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України, яка виражається у реалізації політики держави окупанта РФ, спрямованої на підрив національних інтересів України, створення і утвердження на території України незаконних органів держави окупанта, сприяння РФ у завданні якомога більшої шкоди державній безпеці України, суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України.

27 грудня 2023 року в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000098 від 26.05.2015 року складено письмове повiдомлення про пiдозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України (документованій паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 ), уродженці с. Новосільське, Чорноморського району, АР Крим, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , не заміжній, раніше не судимій, у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

29 грудня 2023 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру було їй вручено у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень, тобто, шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ 261(7659) від 29.12.2023 року) та 29.12.2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також, наявними в матеріалах досудового розслідування іншими засобами зв`язку, які перебувають у користуванні ОСОБА_4 . Додатково, у вказаний спосіб ОСОБА_4 надіслано повістку про виклик як підозрюваної.

05 грудня 2023 року з матеріалів кримінального провадження № 0000098 від 26.05.2015 року виділено матеріали стосовно підозрюваної ОСОБА_4 в окреме кримінальне провадження за № 0000007.

У той же день, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме, у м. Сімферополь, АР Крим, і не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, тобто, переховується від органу досудового розслідування, її було оголошено в розшук.

Санкція ч. 1 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 357835501, за громадянкою України ОСОБА_4 зареєстроване наступне нерухоме майно: частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ; частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Застосування зазначених обмежень надасть змогу зберегти вказане нерухоме майно, унеможливить його подальше відчуження та забезпечить можливість застосування конфіскації майна, як додаткового виду покарання.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочинів.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування та відчуження нерухомого майна підозрюваної, необхідно накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримує у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_6 у судове засідання також не з`явився, подав до суду письмові заперечення, які мотивував тим, що в клопотанні слідчим не конкретизовано саме правопорушення, не кваліфіковано, які саме діяння ОСОБА_4 підпадають під кваліфікацію частини 1 статті 111 КК України та не обґрунтовано підозру. Відповідно до змісту частини 1 статті 111 КК України (у редакції від 07.10.2014 року), кримінальна відповідальність передбачена за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проте У країни. Проте, у клопотанні слідчим жодну із встановлених ним дій не кваліфіковано як перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Таким чином, клопотання слідчого про арешт майна не містить обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а тому, відсутні підстави для арешту майна яке належить останній.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 05.01.2024 року за № 0000007 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке виділено з кримінального провадження № 0000098 від 26.05.2015 року.

Клопотання подано старшим слідчим в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 . У клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно накласти арешт на майно та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто, клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, 27.12.2023 року складено повідомлення про підозру громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України, повідомлення про підозру їй вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (випуск № 261 (7659) від 29.12.2023 року) та 29.12.2023 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Санкцією ч. 1 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно: частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 , на які просить накласти арешт слідчий, на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вище викладені обставини, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є співрозмірним завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 05.01.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 04; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04; частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 8773132; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна - 36344010, які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Копію ухвали направити слідчому для виконання та опублікувати на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора для відома власнику майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: