Справа № 276/919/24
Провадження по справі 1-кс/276/161/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2024 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000131 від 25.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Коростень Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянин України, не одруженого, дітей не має, працюючого в Краївщинському ліцеї, вчитель фізичного виховання, раніше не судимий, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.04.2024 близько 22 год 00 хв між ОСОБА_5 , неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , які перебували на прилеглій території до магазину за адресою: АДРЕСА_2 виникла бійка. В ході зазначеної бійки у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, ОСОБА_5 за допомогою кухонного ножа, якого завчасно взяв із собою з власного будинку, наніс один удар ножем в область черевної порожнини неповнолітнього ОСОБА_7 , який від завданого удару впав на землю та перестав подавати ознаки життя.

У результаті нанесеного удару ножем, на тілі неповнолітнього ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення печінки та судин, масивної крововтрати, в результаті чого настала смерть останнього.

В подальшому, у вказаний день час та місці, у ОСОБА_5 , який перебував на прилеглій території до магазину за адресою: АДРЕСА_2 після вбивства неповнолітнього ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , у зазначений день, час та місці ОСОБА_5 наніс два послідовні удари ножем в область спини останнього, який від отриманих ударів впав на землю та ОСОБА_5 припинив наносити удари ножем останньому.

У результаті нанесених ударів ножем, у ОСОБА_8 утворилися тілесні ушкодження у вигляді проникаючих ножових різаних ран грудної клітини, правобічного пневматораксу, лівобічного гемопневматораксу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причини, які не залежали від його волі.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в умисних діях, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі та у закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду є те, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення йому загрожує реальне покарання лише у виді позбавлення волі, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховатися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, слідчий зазначає, що підозрюваний матиме реальну можливість впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, оскільки свідки, потерпілий у даному кримінальному провадженні є знайомими останнього та проживають в сусідніх населених пунктах, що вказує на можливість в подальшому вчинення будь яких дій як фізичного, так і психологічного характеру з метою зміни дачі показів чи відмови від їх надання з метою подальшого уникнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому. Прокурор додатково зазначив, що підозра є обгрунтованою та підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, звернув увагу на заподіяння потерпілим ударів ножем у життєво важливі органи, а також вказав, що обрання менш тяжкого запобіжного заходу не забезпечить запобіганню наведеним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що вину у пред`явленій підозрі визнає частково, зазначив, що не мав наміру вбивати потерпілих, ніж з собою завчасно не брав, просто він лежав у кармані куртки, яку він одягнув щоб вийти на вулицю, а побачивши як б`ють його батька та нападають на нього самого, з метою самозахисту застосував зазначеного ножа, не розуміє як так могло вийти. Підозрюваний просив застосувати до нього домашній арешт, так як не збирається нікуди втікати.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав що цей запобіжний захід є надто суворим, захисник зазначив, що підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується, а тому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю, що буде запобігати ризику переховування і впливу на потерпілого.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000131 від 25.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У ході розслідування 26.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, у тому числі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Факт можливої причетності ОСОБА_5 до злочину, вчинення якого йому інкримінуються, підтверджується сукупністю доданих до клопотання доказів, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема: рапортами про вчинення кримінального правопорушення від 25.04.2024; протоколом огляду місця події від 26.04.2024 (місця вчинення кримінального правопорушення) за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 26.04.2024, у ході якого виявлено ніж зі слідами речовини бурого кольору з довжиною леза 14 см; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.04.2024; протоколом огляду місця події від 26.04.2024 (місця вилучення речових доказів) за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місця події від 26.04.2024 (місця вилучення речових доказів) за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.04.2024; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 26.04.2024; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 26.04.2024; лікарським свідоцтвом про смерть №904 від 26.04.2024, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала від колото-різаного поранення печінки та судин, масивної крововтрати; довідкою від 26.04.2024 виданої КНП «Хорошівська лікарня», відповідно до якої у ОСОБА_8 наявний діагноз: проникаючі ножові різані рани грудної клітини, правобічний пневматоракс, лівобічний гемопневматоракс.

Однак, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими. Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років (з урахуванням вимог ч.3, 4 ст. 68 КК України) та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема відсутності у підозрюваного власної сім`ї та утриманців. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення та може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є вчинене підозрюваним посягання на життя і здоров`я потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, зокрема, потерпілого ОСОБА_8 , який перебуває у медичному закладі, є безпосереднім очевидцем подій та свідків, оскільки вони проживають на території однієї ОТГ в населених пунктах, що розташовані неподалік, знайомі один з одним, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу, через те, що підозрюваний має постійне місце проживання, роботу та позитивно характеризується, оскільки вказані обставини не спростовують наведені прокурором ризики та не стримали підозрюваного від вчення умисних насильницьких дій, спрямованих на посягання на життя і здоров`я людини, що характеризується підвищеної суспільною небезпекою. Крім того, доводи захисника про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде запобігати ризику впливу на потерпілого та свідків слідчий суддя вважає не обгрунтованими, оскільки підозрюваний проживає в одному будинку із батьком та неповнолітнім братом ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , які є безпосередніми свідками вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про підвищений ризик впливу на них з боку підозрюваного.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує також початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000131, розпочатого лише 25.04.2024, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України, що відноситься до особливо тяжкого злочину, вчиненого проти життя і здоров`я особи.

Таким чином слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що злочин вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 діб з моменту затримання підозрюваного.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 23 годин 30 хвилин 24 червня 2024 року без визначення розміру застави.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 23:30 години 25.04.2024 року.

Строк дії ухвали встановити до 24 червня 2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год 00 хв. 30.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1