Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/6572/21

Провадження № 11-кп/4815/181/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001485 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року стосовно

ОСОБА_8 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ст. 128 КК на один рік обмеження волі На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Судом частково задоволено цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої 1527,50 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний засуджений за те, що він 26 жовтня 2020 року близько 09 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , спільно з особою, кримінальне провадження стосовно якої закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров?ю стороннім особам, за обставин коли він повинен був і міг це передбачити, скинув частину дивану з балкону вказаної квартири, розташованої на третьому поверсі, внаслідок чого потерпілою ОСОБА_7 , яка проходила під вищезазначеним балконом, було отримано удар вказаною частиною дивану по лівій нозі, чим завдано тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проміжної клиноподібної кістки лівої ступні, структурного перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині, дисторзії м?язево-зв?язкового апарату лівого гомілко-ступневого суглобу, які, згідно висновку експерта, відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм довготривалості розладу здоров?я.

В апеляційній скарзі представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 просить вказаний вирок змінити в частині вирішення цивільного позову, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_9 , увесь розмір компенсації моральної шкоди, заподіяної потерпілій, який вона оцінила у суму 60 000 грн., повинен бути стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вказав, що обвинувачений жодного разу не поцікавився станом здоров`я потерпілої, не сплатив жодних коштів їй для лікування, не запропонував свою допомогу. Заподіяна моральна шкода потерпілої полягає у постійних фізичних, душевних та моральних стражданнях, був втрачений її звичний спосіб життя, вона пережила біль, шок та стрес. Зазначив, що, у зв`язку з проходженням лікування, потерпіла на цілий місяць втратила працездатність та залишилась без заробітної плати, а тому, потерпіла вважає, що призначена їй моральна шкода, є принизливою для неї.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 , яка вказала про закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності у даному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до приписів ч.ч1, 2 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, за викладених у вироку обставин, є правильним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Частиною 1 ст. 128 КПК передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, частини 4, 5 ст. 128 КПК визначають, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п.3 Постанови Пленуму №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як убачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції правильно встановлено, що винними діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з спричиненням їй середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Однак місцевий суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, належним чином не оцінив характер та обсяг моральних страждань, що їх зазнала потерпіла в результаті протиправних дій обвинуваченого, які спричинили порушення її звичайного способу та ритму життя.

Так, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 на тривалий час втратила працездатність, у зв`язку з чим у листопаді залишилась без заробітної плати, що призвело до вкрай незадовільного матеріального стану, була змушена просити про допомогу у близьких людей, що також негативно позначилось на її психологічному стані. Також колегія суддів враховує, що отримані ушкодження призвели до зміни звичного способу життя потерпілої та спричинили їй значний фізичний біль.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є недостатнім для компенсації перенесених потерпілою душевних страждань та переживань.

Водночас, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, санкція якого встановлює покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк, який, у відповідності до класифікації ст. 12 КК, відноситься до нетяжких злочинів.

Вказаний злочин був вчинений ОСОБА_8 26 жовтня 2020 року.

Так, пунктом 2 ч.1 ст. 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому, колегія суддів враховує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Водночас заважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про необхідність звільнення обвинуваченого від призначеного місцевим судом покарання на підставі ч.5 ст .74 КК, яка передбачає, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційна скарга представника потерпілої підлягає частковому задоволення, а вироку місцевого суду, в силу вимог ст.408 КПК, - зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного Рівненським міським судом Рівненської області покарання за ст.128 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 30 000 (тридцять) тисяч гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3