Провадження № 1-кс/331/1127/2024
Справа № 331/1241/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000032, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Курахівка, Селидівської міськради, Донецької області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.02.2006 р. Новгородівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік;

- 28.07.2006 р. Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком від 22.02.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;

- 12.10.2006 р. Новгородівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком від 28.07.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 25.12.2009 звільнений з Микитинської виправної колонії Донецької області по відбуттю терміну покарання;

- 13.05.2010 р. Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 12.02.2013 звільнений з Донецької виправної колонії по відбуттю терміну покарання;

- 06.11.2014 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст.357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 20.02.2014 до 5 років позбавлення волі. 23.01.2015 Апеляційним судом Запорізької області на підставі ст. 6 Закону України «Про Амністію» від 08.04.2014 року скорочено на половину невідбутий термін покарання;

- 20.02.2014 р. Селидівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Запобіжний захід змінено на тримання під вартою, взято під варту в залі суду;

- 23.03.2016 р. Артемівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.11.2014 до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано тримання під вартою з 21.12.2013 по 22.01.2015 та з 15.09.2015 по 23.03.2016 з розрахунку 1 день за 2 дня. Звільнений з залу суду по відбуттю терміну покарання;

- 10.05.2016 р. Селидівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 27.03.2017 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2016 більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати термін з 20.07.2016 по 27.03.2017. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Бахмутській установі виконання покарань Донецької області - залишено без змін до набуття вироком законної сили;

- 26.08.2016 р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 ст. 72 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 10.05.2016 до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2018 р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2017 до 1 року 3 місяців позбавлення волі остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.07.2016 по 20.06.2016. 20.12.2018 звільнений з Селидівської виправної колонії по відбуттю строку покарання;

- 20.11.2019 р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 12.02.2020 р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового додавання покарань за даним вироком та вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2019 остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- 03.06.2020 Добропільеьким міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового додавання покарань за даним вироком та вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2020 остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. 27.04.2022 звільнений з Маневицької виправної колонії по відбуттю терміну покарання,

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2024 року до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, в порядку ч. 1 ст. 191 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000032, внесеного до ЄРДР 06.05.2023 року, доставлено ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, для вирішення питання щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, скоїв корисливий злочин на території Олександрівського району за наступних обставин: 06.05.2023 приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 , з мобільного номеру НОМЕР_1 здійснив телефонний дзвінок потерпілому на номер НОМЕР_2 , представившись його сусідом, та під вигаданим наміром став розповідати про те, що йому необхідні грошові кошти для вирішення проблем, на що потерпілий, будучи, введений в оману та впевнений у тому, що розмовляє зі своїм сусідом, перерахував власні грошові кошти у сумі 4500 гривень з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , на банківську картку АТ «ОТП банк» № НОМЕР_4 , оформлену на ОСОБА_9 , який не будучи обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_7 перевів у готівку перераховані потерпілим грошові кошти та в подальшому передав їх ОСОБА_7 . Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду на суму 4500 гривень.

Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для повідомлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке кваліфікується, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

29 квітня 2024 року, прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя на підставі зібраних під час досудового розслідування матеріалів було узгоджено повідомлення про підозру у вищевказаному злочині ОСОБА_7 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_7 належним чином було повідомлено про виклик до слідчого СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для повідомлення його про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, але останній до органу досудового слідства не з`явився, та не повідомив про причини свого неприбуття.

Після цього письмове повідомлення про підозру було направлено за місцем фактичного місця мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Письмове повідомлення про підозру Укрпоштою повернуто до СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, оскільки за вказаною адресою ОСОБА_7 відсутній.

На підставі вищезазначеного, оперативному підрозділу СКП Відділу поліції №2 ЗРУП ГУ НП в Запорізькій області було надане доручення на встановлення місця знаходження ОСОБА_7 та зобов`язання його явкою, повісткою про виклик до Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно рапорту о/у СКП Відділу поліції №2 ЗРУП ГУ НП в Запорізькій області встановити фактичне місце знаходження ОСОБА_7 не виявилося можливим, оскільки двері квартир за адресою реєстрації, а також адресою фактичного місця проживання ніхто не відчинив.

05 червня 2024 року постановою слідчого СВ відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за погодженням прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя винесено постанову про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0000032 та оголошення підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розшук.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачено п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 , може:

- навіть після встановлення його місцезнаходження переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 вчинив корисливий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 3 років, будучи особою раніше засудженою за вчинення аналогічних злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що може у свою чергу свідчити про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , з огляду на те, що його оголошено у розшук, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи можливе призначене покарання.

Окрім того, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена, вчинив новий корисливий злочин, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.І ст. 177 КПК України.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Про неможливість обрання ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, що є єдиним джерелом його доходу, а матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.

Крім того, про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, свідчить наявність можливості переховуватись від органів досудового слідства або суду і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів передбачених п.З ч.І ст. 176 КПК України та п.4 ст. 176 КПК України.

У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою присікти подальшу злочинну діяльність ОСОБА_7 , слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з тим, враховуючі під час обрання запобіжного заходу, положення передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан та репутацію, міцність соціальних зв`язків, наявність в нього родини й утриманців, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року органу, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, було дозволено затримати підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно протоколу затримання особи від 04 липня 2024 року, ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді від 06 червня 2024 року, в цей же день, а саме 04 липня 2024 року о 22 годині 00 хвилин, було затримано.

06 липня 2024 року ОСОБА_7 у присутності його захисника вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали.

06 липня 2024 року підозрюваного ОСОБА_7 доставлено до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий, кожен в окремості, в суді клопотання підтримали з підстав, викладених по його тексту, просили його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запропонований органом досудового слідства запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 в суді проти задоволення клопотання заперечував, та просив обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не пов`язаний з обмеженням волі.

Підозрюваний ОСОБА_7 в суді підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до такого.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Підставою для застосування до ОСОБА_7 зазначеного запобіжного заходу є наявність передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які вказують на те, що знаходячись на волі, ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення, як особа, яка має не зняті та не погашені судимості, в тому числі за скоєння злочинів проти власності; також підозрюваний може переховуватися від досудового слідста та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, може отримати покарання у вигляді позбавлення волі.

Викладене дає слідчому судді підстави вважати, що запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу приймаються до уваги встановлені в суді обставини, а саме те, що ОСОБА_7 не має тісних соціальних зв`язків та утриманців; офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має; має не зняті та не погашені судимості, в тому числі за скоєння злочинів проти власності; за віком та станом здоров`я підозрюваний ОСОБА_7 може знаходитись під вартою в установах тимчасового покарання - слідчому ізоляторі.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню вчиненню ним дій, пов`язаних з: переховуванням від органів досудового розслідування та суду; скоєння нових злочинів; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статей 182, 183 КПК України слідчий суддя обирає відносно підозрюваного ОСОБА_7 заставу у розмірі 242 240,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000032, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, яку необхідно внести за наступними реквізитами: отримувач: ТУ ДСА України в Запорізькій області, , р/р № UA0001205, Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172; Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі № 1-кс/331/1127/2024, ЄУН 331/1241/24 від 06 липня 2024 року.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду,

2)не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваній особі наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити співробітникам ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 02 вересня 2024 року о 22 годині 00 хвилин.

Строк тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою відраховувати з 04 липня 2024 року - 22 години 00 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 08 липня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1