Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/162/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ржищів Київської області кримінальне провадження № 0000546 від 08 березня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ржищів Київської області, громадянин України, освіта повна середня, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, прийнятого 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН та ст. 2 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року та такою, що набула чинності для неї 11 вересня 1997 року, право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Проте, у порушення вищевказаних вимог законодавства ОСОБА_4 вчинив злочин проти здоров`я особи. Так, 04 березня 2024 року, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходився у кухні будинку за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в цей момент на кухню зайшла його дружина ОСОБА_5 та попросила прибрати у шухлядах інструменти та між ними виникла сварка з приводу систематичного зловживання ним спиртних напоїв. У зв`язку з цим у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень. З метою реалізації злочинного умислу, щодо заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 взяв до рук дерев`яну швабру та попрямував до неї. В подальшому, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно о 11 год. 00 хв. 04 березня 2024 року, перебуваючи на кухні будинку за вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті завдання тілесних ушкоджень та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин взяв до рук дерев`яну швабру використовуючи силу власних м`язів наніс ОСОБА_5 один удар в область черевної порожнини зі сторони розташування селезінки. В результаті чого від отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_5 впала на підлогу. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 35 від 06.05.2024 року за даними наданої медичної документації, висновку консультанта-хірурга КЗ КОР Київське обласне бюро СМЕ» у ОСОБА_5 ,1987 р. н., виявлене одне тілесне ушкодження - розрив селезінки двохмоментного характеру. Ушкодження утворилося в результаті дії тупого предмету, найвірогідніше з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої в ушкодженні не відобразились. Давність ушкодження може відповідати терміну, зазначеному в постанові - а саме 04 березня 2024 року. Наявне у ОСОБА_5 ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу. Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просила призначити обвинуваченому міру покарання не пов`язану з позбавленням волі. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав у повному обсязі та суду показав, що повністю визнає обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаювався, та просив суд суворо його не карати. Прокурор підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч. 1 ст. 121 КК України, вважаючи згідно поданих доказів винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведеною. У судовому засіданні під час судових дебатів прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, - у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження. Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювались обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: - паспорт серії НОМЕР_1 , з якого встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; - протокол № 6 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 08 березня 2024 року, згідно висновку якого у ОСОБА_4 встановлено стан алкогольного сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, час дослідження 21 год. 10 хв., результат тесту 3,9 ‰; - довідку поліклініки "Кагарлицька багатопрофільна лікарня" № 111 від 11 березня 2024 року, з якої встановлено, що ОСОБА_4 за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КРР "Кагарлицька ЦРЛ" не спостерігався; - довідку поліклініки "Кагарлицька багатопрофільна лікарня" № 101 від 11 березня 2024 року, з якої встановлено, що ОСОБА_4 за наркологічною допомогою не звертався, в наркологічному кабінеті КНП КМР "Кагарлицька багатопрофільна лікарня" не спостерігався; - характеристику виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 12 березня 2024 року, згідно якої у виконавчому комітеті відсутня інформація стосовно ОСОБА_4 ; - вимогу № 1793/109/1603/03-24 від 08 березня 2024 року, з якої встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий; - досудову доповідь, надану Обухівським районним сектором № 2 філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській області №1111/32/18/1-24 від 07 червня 2024 року, де вказано, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, доцільно крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України. Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 07 травня 2024 року року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Строк застосування до 05 липня 2024 року. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинений злочин суд керується вимогами ст. 65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченого, суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, наявністю пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи, тощо. Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до лікарів нарколога та психіатра за амбулаторною допомогою не звертався, на відповідних обліках за місцем проживання не перебуває, за місцем проживання компрометуючі характеристики відсутні, громадський порядок не порушує, не працевлаштований, має місце реєстрації та проживання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя. На підставі викладеного, суд з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, відсутність у потерпілої до ОСОБА_4 матеріальних та моральних претензій, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та обставини вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням положень ст. 75 КК України. З огляду на відсутність вагомих підстав, що пом`якшують покарання особи обвинуваченого ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, підстав для застосування стосовно нього положень ст. 69 КК України судом не встановлено. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 65-67, 75, 121 КК України, ст. 100, 124, 368, 370-374, 381-382, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3 (три) роки.

В порядку п. 1, 2 ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

- оптичний диск формату DVD-R з відео файлом від 08.03.2024, оптичний диск формату DVD-R з відео файлом фіксації обставин вчинення злочину ОСОБА_4 від 19.03.2024, оптичний диск з відео файлом з відомостями за 07.05.2024 під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- дерев`яну палицю (швабру), - знищити.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, представнику потерпілого та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя