Справа № 369/5986/24
Провадження №1-кс/369/1287/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/2918/24 від 22.02.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/2918/24 від 22.02.2024 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що 22.02.2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було постановлено ухвалу у справі № 369/2918/24, відповідно до резолютивної частини якої суд ухвалив: накласти арешт на транспортний засіб модель Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження (надалі оскаржувана ухвала).

На думку заявника, фактично зазначена ухвала вмотивована тим, що слідчим відділом Бучанського районного УП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000571 від 19.02.2024 р. за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та є необхідність у накладені арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зокрема в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначає, що автомобіль причетний до ДТП та містить сліди вчинення кримінального правопорушення: пошкодженні частини корпусу, вказаний транспортний засіб необхідно дослідити експерту. Як вважає слідчий суддя, без проведення експертиз неможливо іншим чином довести усі обставини, які стали причиною ДТП.

Як повідомив заявник, станом на день подання клопотання всі необхідні експертизи вже проведені.

Крім того, транспортний засіб не є майном набутим злочинним шляхом. Водночас ОСОБА_4 не є учасником ДТП, тобто і не набуде статусу підозрюваного по даній справі.

Тобто, фактично єдина підстава для арешту є те, що автомобіль є доказом злочину і з ним необхідно провести ряд експертиз.

На підставі вище наведеного, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просив слідчого суддю скасувати арешт накладений на транспортний засіб модель Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження.

Заявник та слідчий у судове засідання не з`явилися.

23.04.2024 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , через канцелярію суду зареєстрував заяву, в якій просив слідчого суддю здійснювати розгляд справи у його відсутності, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Прокурор у судове засідання не з`явився. Про дату та час повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Згідно вимог ч. 1 ст. 107 КПК України, застосування технічних засобів фіксування судового розгляду даного питання не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Бучанського районного УП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000571 від 19.02.2024 р. за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та є необхідність у накладені арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Києво-Святошинської окружної прокуратури.

22.02.2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було постановлено ухвалу у справі № 369/2918/24, відповідно до резолютивної частини якої суд ухвалив: накласти арешт на транспортний засіб модель Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження.

Фактично зазначена ухвала вмотивована тим, що слідчим відділом Бучанського районного УП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000571 від 19.02.2024 р. за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та є необхідність у накладені арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зокрема в зазначеній ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що автомобіль причетний до ДТП та містить сліди вчинення кримінального правопорушення: пошкодженні частини корпусу, вказаний транспортний засіб необхідно дослідити експерту.

Як вважав слідчий суддя, без проведення експертиз неможливо іншим чином довести усі обставини, які стали причиною ДТП.

Слід зазначити, що транспортний засіб не є майном набутим злочинним шляхом. Водночас ОСОБА_4 не є учасником ДТП, тобто і не набуде статусу підозрюваного по даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти російської федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що в межах кримінального провадження № 0000571 від 19.02.2024 р., в органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій та призначення судових експертиз з вилученим транспортним засобом модель Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , не вбачається потреби, яка б виправдовувала такий ступінь втручання у права особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах, як арешт майна. Розумність та співрозмірність обмеження права власності законного власника вказаного майна суперечить завданням кримінального провадження. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права заявника, оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому вказаний арешт підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 64-2, 131, 170, 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/2918/24 від 22.02.2024 року - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.02.2024 року у справі № 369/2918/24 на автомобіль марки «TOYOTA Rav 4» з реєстраційним номером НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який зберігається на території майданчика тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом - скасувати.

Зобов`язати уповноважену особу Бучанського РУП ГУ НП у Київській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000571 від 19.02.2024 р., повернути ОСОБА_4 вищезазначене арештоване майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1