ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/351/24 Справа № 709/1265/23 Категорія: ч.4 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаряОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чорнобай, Черкаська область, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, інвалідом, депутатом чи учасником бойових дій не являється, раніше судимого:

- 29 липня 2009 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним іспитовим строком на 2 роки. Згідно постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2011 року іспитовий термін скасовано та направлено засудженого для відбування покарання;

- 25 листопада 2011 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання часткового приєднане покарання, призначене за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 липня 2009 року і остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.08.2015 року умовно-достроково від відбування покарання на підставі ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12.08.2015 року на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 16 днів;

- 06 грудня 2016 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25.11.2011 року та остаточно призначене покарання у виді 2 років позбавлення волі. Звільнений з установи виконання покарань 06.11.2018 року по відбуттю строку покарання

- 15 січня 2020 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 14 квітня 2023 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2023 року іспитовий термін скасовано та направлено засудженого для відбування покарання;

визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за даним вироком ОСОБА_8 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2023 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 березня 2023 року по 14 квітня 2023 року, що становить 25 днів, та з 14 серпня 2023 року до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Тимчасово залишено ОСОБА_8 , засудженого вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2023 року, у державній установі "Черкаський слідчий ізолятор" - до набрання даним вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 2151 гривень.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він будучи особою, що має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі, крадіжки, на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин проти власності, діючи умисно, повторно, вчинив умисний корисливий злочин, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 02 2022 № 2102-IX із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, неодноразово продовженого, востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023 № 3057-ІХ та збагатитися за рахунок інших осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 14.08.2023 року близько 16 години 00 хвилин, знаходячись в середині зупинки громадського транспорту біля магазину «Піщанські ковбаси», по АДРЕСА_2 діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, розуміючи протиправний характер своїх дій та усвідомлюючи настання їх негативних наслідків, переслідуючи корисливий мотив, умисно, таємно протиправно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав сумку із текстильного матеріалу чорного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №СЕ- 19/124-23/9858-ТВ від 25.08.2023 року становить 105,00 грн., та перебувала на зберіганні в ОСОБА_10 , в середині якої знаходились грошові кошти в загальній сумі 12000,00 грн. та револьвер під патрон Флобера марки «EKOL VIPER 3.0», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/9793-ТВ від 24.08.2023 року - становить 3633,33 грн., завдавши потерпілому

ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 15738,33 грн., а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду в своїх апеляційних скаргах:

- Захисник ОСОБА_11 порушує питання про скасування вироку суду, а матеріали кримінального провадження просить направити на новий судовий розгляд. При цьому зазначає, що обвинувачення грунтується на припущеннях, сторона обвинувачення не довела винуватість Старцева поза розумним сумнівом.

- Обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок, зазначає, що він не вчиняв крадіжку, а лише знайшов сумку, яка, як вияснилось пізніше належить потерпілому ОСОБА_9 . На зупинці він простояв хвилин 20, однак ніхто не прийшов. Він хотів повернути все хазяїну.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали подані ними апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Висновок суду щодо доведеності вини у вчиненні крадіжки ОСОБА_12 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на доказах, які судом досліджені всебічно, повно та об`єктивно.

Немає підстав вважати, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, судом досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що крадіжки він не вчиняв, а лише знайшов сумку, яку хотів повернути потерпілому, є безпідставними. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те,що обвинувачення ґрунтується на припущеннях і сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_12 у вчиненні крадіжки поза розумним сумнівом, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються наступними доказами.

Мотивуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого злочину, районний суд обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що він прийшов на зупинку громадського транспорту в смт. Чорнобай, що біля магазину "Піщанські ковбаси", перед цим в магазині купив продукти. На зупинці був молодий хлопець, він грав в телефоні. Потерпілий його запитав чи нікуди він не буде йти, на що останній відповів що ні, і попросив щоб пригледів за його речами, оскільки він піде в аптеку. Там були барсетка з грошима в сумі 12000 грн. та пістолетом і пакет з продуктами. Коли повертався назад, то хлопець повідомив йому, що його обікрали та його речі зникли;

Показами свідка ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_12 він знає як місцевого жителя та коли він перебував на зупинці, до нього підійшов потерпілий, поклав сумку на лавочку і попросив, щоб він приглянув за його речами. Потім до нього зателефонувала мама і сказала, щоб він пішов до магазину. В цей час прийшов ОСОБА_13 і запитав чи немає в нього грошей. Він дав ОСОБА_12 гроші і пішов, а коли повернувся з магазину то не було ні ОСОБА_12 ні сумки. Зазначив, що коли він йшов до магазину, то ОСОБА_12 залишався на зупинці, сидів на лавочці. Пізніше прийшов потерпілий та запитав де його сумка, він відповів, що тут був ОСОБА_12 ;

Показами свідка ОСОБА_14 , про те, що він знаходився в центрі

смт. Чорнобай біля магазину. Він перебував в автомобілі та бачив як ОСОБА_12 зайшов на зупинку, взяв пакет і пішов. Це було близько 16 години 14.08.2023;

Згідно показів свідка ОСОБА_15 , про те, що вона працює продавцем в магазині "Піщанські ковбаси". До магазину зайшов чоловік похилого віку і попросив, щоб вона зателефонувала в поліцію, оскільки в нього вкрали сумку та гроші. Пояснила, що перед цим потерпілий заходив до магазину та купував продукти;

Показами свідка ОСОБА_16 , про те, що він товаришує із

ОСОБА_8 та останній у нього ночував. На наступний день вони пішли в центр, взяли пляшку та випили, потім пішли в гості, але Старцев десь дівся. Пояснив, що пізніше він пішов до магазину " ОСОБА_17 " де перебував Старцев, останній дав йому пістолет та сказав, що знайшов, це було 14 серпня 2023 року близько 16:30 год. Пізніше приїхали працівники поліції і вилучили пістолет;

Крім того винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 серпня 2023 року, згідно якого прийнято заяву ОСОБА_9 про те, що 14 серпня 2023 року в період часу з 16 год. по 17 год. невстановлена особа перебуваючи на зупинці викрала грошові кошти в сумі 12000 грн. (т. 1 а.с. 173);

- даними протоколу огляду місця події від 14 серпня 2023 року та фототаблиці до нього, згідно якого оглянуто зупинку громадського транспорту магазину "Піщанські ковбаси" по АДРЕСА_2 , будь-яких речей не виявлено (т. 1

а.с. 175-176);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 серпня 2023 року та таблиці зображень до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав на фотознімку під № 2, особу яка зайшла до середини зупинки, де знаходились речі потерпілого ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 182-186);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та фототаблиці до нього від 14 серпня 2023 року, згідно з яким фактичне затримання ОСОБА_8 відбулося 14 серпня 2023 року о 17:21, проведено його обшук, вилучені грошові кошти, банківська карта на ім`я ОСОБА_9 , виявлено сумку чорного кольору, банківську картку на ім`я ОСОБА_18 , паспорт, пенсійне посвідчення, атестат на ім`я ОСОБА_9 , останній клопотань та зауважень не мав (т. 1 а.с. 192-199);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2023 року та таблиці зображень до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнав на фотознімку під № 3, особу на ім`я ОСОБА_19 , який виходив із зупинки та в руках тримав барсетку та пакет (т. 1 а.с. 203-207);

- даними протоколу огляду від 16 серпня 2023 року, згідно якого оглянуті вилучені у ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 11500 грн, пенсійне посвідчення, пластикова карта банку " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", атестат, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , пластикова карта банку " ІНФОРМАЦІЯ_3 " на ім`я ОСОБА_18 , трап`яна сумка чорного рольору, грошові кошти на загальну суму 10,50 грн. (т. 1 а.с. 208-225);

- даними висновку експерта №СЕ-19/124-23/9793-ТВ від 24 серпня 2023 року, згідно якого ринкова вартість револьвера під патрон Флобер марки "EKOL VIPER 3.0", калібр- 4 мм, за умови що він перебуває в непошкодженому стані та призначений для використання, станом на 14.08.2023 року становила 3633,33 грн

(т. 1 а.с. 230-234);

- даними висновку експерта №СЕ-19/124-23/9858-ТВ від 25 серпня

2023 року та таблиці до нього, згідно якого ринкова вартість сумки

із текстильного матеріалу чорного кольору становить 105,00

грн. (т. 1 а.с. 243-247);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання та фототаблиці

до нього від 17 серпня 2023 року, відповідно до якого потерпілий

ОСОБА_9 впізнав сумку із текстильного матеріалу, як таку, що

була у нього викрадена 14.08.2023 (т. 2 а.с.1-4).

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_12 в інкримінованому діянні поза розумним сумнівом, тому доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості обвинуваченого, не знайшло свого підтвердження під час розгляду матеріалів кримінального провадження. При цьому зі змісту апеляційної скарги взагалі не зрозуміло в чому полягає порушення норм матеріального та процесуального права, а лише наведені норми чинного законодавства та зазначені рішення ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що крадіжку він не вчиняв, а сумку та пакет знайшов, яку хотів повернути власнику.

Згідно матеріалів кримінального провадження Старцев знаходячись всередині зупинки громадського транспорту в смт.Чорнобай побачив сумку в якій були гроші та револьвер і пакет з продуктами харчування. При цьому обвинувачений запитав у хлопця який був допитаний в якості свідка ОСОБА_10 . чиї це речі, однак останній повідомив, що вказані речі йому не належать. Тобто, ОСОБА_12 був обізнаний, що власником пакета і сумки є інша особа, однак не дивлячись на це він взяв ці речі і пішов із зупинки.

Потерпілий ОСОБА_9 після того як помітив відсутність своїх речей відразу звернувся до працівника магазину, щоб викликали поліцію і в цей же день написав заяву про кримінальне правопорушення.

Згідно усталеної практики, якою керувався Верховний Суд в постанові від 23.03.2023 у справі № 464/28889/20, заволодіння чужим майном особою, яка знала, кому належить це майно, та усвідомлювала, що власник може за ним повернутися, у випадках, коли таке майно фактично не вибуло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте ним), слід розцінювати як крадіжку чужого майна, а не привласнення знахідки.

Низку критеріїв для відмежування крадіжки від знахідки наведено також у постанові Верховного Суду України від 06.03.2014 у справі № 5-2кс14. При їх формулюванні судом звернуто увагу на те, що, здійснюючи заволодіння чужим, майном, особа усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно, шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону, зокрема через зовнішні поведінкові ознаки: місце, час, спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Предметом крадіжки завжди є чуже майно, яке може перебувати на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи в іншому доступному місці. Місце розташування: такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Про умисел на викрадення майна може свідчити поведінка винної особи під час та після діяння. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майном і зникає з місця події.

Таким чином, про наявність ознак викрадення майна, що тимчасово опинилося поза увагою власника, який не втрачав над ним контролю і може: його поновити, можуть свідчити:

1. індивідуальні ознаки майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), за характеристикою яких винна особа має можливість визначити власника майна;

2. режим доступу до місця перебування виявленого майна (вільний або обмежений, публічно доступне або громадське місце, територія під охороною або інше публічно недоступне місце);

3. зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи формується і реалізується намір заволодіти майном;

4. причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Враховуючи вищевикладене, встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_12 усвідомлюючи, що сумка та пакет належить конкретному власнику, заволодів чужими речами протиправно, шляхом таємного викрадіння, а тому кваліфікація дій Старцева за ч.4 ст.185 КК України, відповідає вимогам матеріального права та практики Верховного Суду.

Невизнання винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачення Старцева у вчиненні крадіжки підтверджується вищенаведеними доказами, які судом першої інстанції досліджені з дотриманням норм процесуального права, допитаний обвинувачений, потерпілий, свідки, досліджені письмові докази, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у доведеності вини Старцева та кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При призначенні покарання Старцеву, місцевий суд, в межах Загальної частини з дотриманням Особливої частини, врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який будучи неодноразово судимим, в період іспитового строку знову скоїв тяжкий злочин, вину в інкримінованому діянні визнав частково, що свідчить про його відношення до скоєного, вчинив один епізод злочинної діяльності, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, має скрутне матеріальне становище, відсутність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, а тому в межах санкції ч.4 ст.185 КК України із врахуванням положень ст.71 КК України за сукупністю вироків призначив покарання 6 років позбавлення волі, яке наближено до мінімальної межі санкції даної статті, в тому числі із застосуванням положень ст.71 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Місцевий суд при призначенні покарання достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на

свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального матеріального та процесуального права, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

Керуючись статтями 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді