КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження заапеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , на підставі ч. 4 ст. 309 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08 липня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді трьох місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_6 за даним вироком, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком чотири роки три місяця.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України відмовлено.

У вироці суду зазначено, що положенням статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного закону, ОСОБА_6 13 червня 2022 року близько 14 годині 20 хвилин, перебуваючи поблизу гаражів, по вулиці Східна в м. Біла Церква, Київської області, на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов згорток з фольги з фрагментом плівки з полімерного матеріалу блакитного кольору, в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору, ззовні схожа на наркотичний засіб - метадон.

В подальшому ОСОБА_6 , маючи в минулому досвід вживання вказаного наркотичного засобу, переконавшись, що знайдена ним речовина є наркотичною, а саме метадоном (фенадоном), поклав вищевказаний згорток з фольги до правої кишені своїх шортів та залишив при собі незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Після цього, 13 червня 2022 року приблизно о 14 годині 40 хвилини, поблизу будинку № 50/5 по вул. Леваневського, у м. Біла Церква, Київської області, ОСОБА_6 було зупинено працівниками поліції з метою з`ясування у останнього наявності заборонених в обігу речовин. В ході особистого обшуку у ОСОБА_6 з правої кишені шортів виявлено та вилучено згорток з фольги з фрагментом плівки з полімерного матеріалу блакитного кольору, всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,064 г, який ОСОБА_6 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України та ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року скасувати, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , захисник вважає вирок суду таким, що підлягає до скасування у зв`язку із неповнотою судового розгляду, а кримінальне провадження необхідно закрити із звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Так, апелянт посилається на те, що 20 липня 2022 року ОСОБА_6 добровільно, за своєю волею, звернувся до ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР СУЧАСНОЇ ПСИХІАТРІЇ» за амбулаторною психіатричною допомогою через періодичне, починаючи з юнацького віку, вживання психоактивних речовин.

Також, ОСОБА_6 добровільно за своєю волею звернувся до ТОВ «Наркологічний центр «Статус» та перебував там на лікуванні з 11 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року в режимі денного стаціонару з діагнозом: Наркоманія, Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин (метадон. амфетамін. канабіс), Синдром залежності, Токсичний гепатоз, Легка розумова відсталість (1-70.0), що підтверджується довідкою ТОВ «Наркологічний центр «Статус» них. №1 від 03.01.2023.

Лікування від наркоманії ОСОБА_6 розпочав до закінчення судового слідства.

Окрім того, захисник звертає увагу на те, що з висновку судово-психіатричного експерта №234 від 21 червня 2023 року убачається, що ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій (13 червня 2022 року) та на час звернення за лікуванням (10 грудня 2022 року) страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАВ (метадон. амфетамін. канабіс), за МКХ-10 F19.25 та потребував лікування від цього захворювання на загальних підставах.

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції врахував, що наданими медичними документами стороною захисту доведено факт добровільного лікування обвинуваченого ОСОБА_6 від наркоманії, а той факт, що лікування проходило під час судового розгляду та причини, які передували зверненню обвинуваченого до лікувального закладу для лікування від наркоманії судом не враховується, а отже суд не поставив під сумнів добровільність як таку.

При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд у вироку та в ухвалі від 12 вересня 2023 року зазначив, що обвинувачений страждав на психічні та поведінкові розлади та не страждав на наркоманію і не потребував лікування від неї, а добровільним зверненням за лікуванням від наркоманії до ТОВ «Наркологічний центр «Статус» з 11 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, лише переслідував на меті ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності.

Однак, дані висновки суду є необґрунтованим та безпідставними.

Так, діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАВ (метадон, амфетамін, канабіс), за МКХ-10 F19.25 відповідає діагнозу «Наркоманія».

Сам діагноз «Наркоманія» на підставі наказу МОЗ України від 08.10.1998 року 3297 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» з 01.01.1999 року в Україні не застосовується.

Так, діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАВ метадон, амфетамін, канабіс), за МКХ-10 F 19.25 відповідає терміну «Наркоманія», який вживається в ч. 4 ст. 309 КК України та визначене Законом України «Про заходи протидії - незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» в статті 1 цього Закону, де зазначено, що «наркоманія-психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною», що підтверджується відповіддю КПП КОР «ОПНМО» на адвокатський запит від 20 вересня 2023 року.

Таким чином. ОСОБА_6 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї.

Щодо висновку суду, що бажання лікуватися у обвинуваченого виникло безпосередньо перед судовим розглядом, що дало суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 при зверненні до ТОВ «Наркологічного центру «Статус» 11 грудня 2021 року за лікуванням, мав на меті ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності, то вони суперечать висновкам викладеним в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року, відповідно до яких за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі захисника не заперечуються.

Що стосується доводів захисника про безпідставну відмову у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з добровільним проходженням обвинуваченим лікування від наркоманії, то вони, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Так, з матеріалів провадження убачається, що захисником під час судового розгляду було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що він добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркоманії, що підтверджується довідкою лікувального закладу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України суд у вироку та в ухвалі від 12 вересня 2023 року вказав, що ОСОБА_6 страждав на психічні та поведінкові розлади та не страждав на наркоманію і не потребував лікування від неї, а добровільним зверненням за лікуванням від наркоманії до ТОВ «Наркологічний центр «Статус» з 11 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року лише мав на меті ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності.

Однак, на думку колегії судді, такі висновки суду є безпідставними.

Так, згідно з ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності у такому випадку слугують два елементи, а саме: добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому, особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, якій медичним закладом встановлено відповідний діагноз.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Як убачається з довідки ТОВ "Медичний центр сучасної психіатрії від 21 липня 2022 року ОСОБА_6 отримує амбулаторну наркологічну допомогу в МЦСП з 20 липня 2022 року по теперішній час з діагнозом F19.30 (т. 1, а.п.30).

Відповідно до довідки ТОВ «Наркологічний центр «Статус» №1 від 02 січня 2023 року, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з 11 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року. Діагноз: Наркоманія. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин (метадон, амфетамін, канабіс). Синдром залежності. Токсичний гепатоз. Легка розумова відсталість. Госпіталізація до закладу була добровільна (т. 1, а.п. 78).

Отже, діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАВ (метадон, амфетамін, канабіс), за МКХ-10 F19.25 відповідає діагнозу «Наркоманія».

Сам діагноз «Наркоманія» на підставі наказу МОЗ України від 08.10.1998 року 3297 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» з 01.01.1999 року в Україні не застосовується.

Згідно з інформацією, наданою КНПКОР "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання" №287 від 20 вересня 2023 року, діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАВ метадон, амфетамін, канабіс), за МКХ-10 F 19.25 відповідає терміну «Наркоманія», який вживається в ч. 4 ст. 309 КК України та визначене Законом України «Про заходи протидії - незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» в статті 1 цього Закону, де зазначено, що «наркоманія-психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною».

Таким чином. ОСОБА_6 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї.

Щодо висновку суду, що бажання лікуватися у обвинуваченого виникло безпосередньо перед судовим розглядом, що дало суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 при зверненні до ТОВ «Наркологічного центру «Статус» 11 грудня 2021 року за лікуванням, мав на меті ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності, то вони суперечать висновкам викладеним в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року, відповідно до яких за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

При цьому, положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК України навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

У висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року (справа № 357/11205/19; провадження № 51-2776 кмо 21) зазначено, що згідно з ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України. Добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Отже, об`єктивних підстав не довіряти доводам ОСОБА_6 про те, що до лікувального закладу він звернувся з метою вилікуватися від наркоманії, у суду не було, як немає таких підстав і у колегії суддів.

Також матеріали кримінального провадження не містять жодного підтвердження того, що обвинувачений проходив курс лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відтак, на думку колегії суддів, у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України

Пунктом 1 частини 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на викладене, з урахуванням пояснень обвинуваченого щодо мети та добровільності звернення до лікувального закладу, що підтверджується медичним документом та не спростовується матеріалами провадження, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна вимога захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обґрунтованою і підлягає до задоволення, а вирок та ухвала суду першої інстанції до скасуванню із закриттям кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати.

На підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти з ДУ "Київський слідчий ізолятор".

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 357/5671/22

Провадження № 11-кп/824/103/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач ОСОБА_1