Справа № 450/2034/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/644/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Басівка, Пустомитівського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

слідчий СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотаннями про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 06 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного вбивства - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Наголошував, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. Будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_6 , для уникнення відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження. Враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, які надали свідки, потерпілий, то підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватись із потерпілим, і таким чином безперешкодно впливати на нього, зокрема, шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_6 , не працюючий, немає стабільного доходу.

Звертав увагу, що підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке законом передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вік та стан підозрюваного ОСОБА_6 , дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 5 липня 2024 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, звільнити підозрюваного із під варти в залі суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді прийнята із порушенням норм КПК України, що знайшло свій вияв у необ`єктивному та упередженому розгляді справи.

Наголошує, що слідчому судді не було надано доказів, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а підозра повідомлена йому є необґрунтованою належним чином.

Звертає увагу, що місцевим судом порушено вимоги ст. 22, п. 2 ч. 1 ст. 372, 370 КПК України, оскільки не взято до уваги аргументи сторони захисту та такі не вказані в ухвалі слідчого судді, не обґрунтовано неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Зазначає, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід є недоцільним.

Повідомляє, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не має наміру вчиняти нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, доводи адвоката та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, у провадженні слідчого СВ ВП №3 ЛРУП № 2ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 6 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 6 травня 2024 року близько 18:00 годин, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема у житловій кімнаті вказаного будинку, де останні спільно розпивали спиртні напої, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого на побутовому ґрунті конфлікту із потерпілим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на умисне вбивство ОСОБА_10 , взяв в руку предмет схожий зовні на кухонний ніж, який приніс із собою та його клинком наніс не менше 11 ножових поранень в область лівого передпліччя потерпілому, чим спричинив множинні проникаючі колото-різані поранення тіла з ушкодженням лівої підключової артерії, що призвело до гострої крововтрати від якої ОСОБА_10 помер на місці події 06 травня 2024 року.

07 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

09 травня 2024 року слідчий СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотаннями про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

09 травня 2024 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий суддя в повному об`ємі та правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вік та стан підозрюваного дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Наведене, свідчить про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, вчинити інше кримінальне правопорушення, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

При цьому слід звернути увагу й на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, визначати правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У зв`язку із вище зазначеним, не заслуговують на увагу аргументи сторони захисту, що підозра є необґрунтованою належними та допустимими доказами.

Наведене в апеляційній скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована у подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не має наміру вчиняти нових кримінальних правопорушень, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними, стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи адвоката ОСОБА_5 про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів знаходить безпідставними, і вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді взяття під варту забезпечить належну поведінку підозрюваного на досудовому слідстві.

Слідчий суддя прийняв рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, за яких прийняв відповідне рішення.

Доводи адвоката, що слідчим суддею не дотримано вимог ст. 22, 370, п. 2 ч. 1 ст. 370 КПК України не заслуговують на увагу колегії суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сутність засади змагальності полягає у виконанні сторонами кримінального провадження дій, спрямованих на реалізацію наданих їм прав щодо участі у доказуванні та відстоювання своєї процесуальної позиції.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 372 КП України в мотивувальної частини ухвали зазначається суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області (а.с. 84-87) та ауді-відеозаписів судового засідання, зазначених вимог КПК України слідчим суддею було дотримано в повному обсязі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 травня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 - без задоволення .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4