Ухвала

про залишення скарги без руху

15 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 947/7239/23

провадження № 51-1933 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 ,

встановив:

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перегляд кримінального провадження щодо неї судом касаційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу засудженої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Зокрема, в порушення вимог ст. 427 КПК України ОСОБА_4 своє звернення до суду виклала у формі «Прохання», в той час як процесуальним законом передбачена можливість оскаржити судові рішення в касаційному порядку шляхом подачі саме касаційної скарги.

Крім того, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Так, відповідно до частини 1 статті 424 КПК України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Відтак, з огляду на положення частини 1 статті 424 КПК України, предметом перегляду суду касаційної інстанції в цьому випадку може бути рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 , або тільки рішення суду апеляційної інстанції щодо неї.

Проте, у мотивувальній частині своєї касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 вказує про необхідність пом`якшення вироку, однак не зазначає повну назву судів, які постановили судові рішення щодо неї та дати постановлення таких судових рішень, які вона вважає за необхідне переглянути, що позбавляє суд касаційної інстанції визначитися з предметом оскарження.

Крім цього, згідно зі статтею 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Однак, у своїй мотивувальній частині своєї касаційної скарги остання просить суд пом`якшити вирок на 5 років пробацій, дати шанс повернутися до дітей, також просить допомогти, що не узгоджується з вимогами вищезазначеної статті, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.

Проте, засуджена ОСОБА_4 не надала до скарги копії (копій) судового рішення (судових рішень), що постановлені в кримінальному провадженні стосовно неї, тому без наявності копій судових рішень, перевірити її доводи у скарзі є неможливим.

Крім того, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.

Відповідно до положень статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Разом із тим, у касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 вказалі не вказує на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду засудженою має бути підтверджено, що нею не пропущено цього строку.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3