Провадження № 1-кс/742/832/24
Єдиний унікальний № 742/6572/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м.Прилуки

Слідча суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурорки - ОСОБА_3 , власниці майна - ОСОБА_4 , представника власниці майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження №0000103 від 19.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 , з позбавленням права розпорядження нею та відчудження будь-якими особами, поданим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000103 від 19.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що прокурором Прилуцької окружної прокуратури розпочато досудове розслідування за фактом заволодіння бюджетними коштами у великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем службовими особами органу місцевого самоврядування за попередньою змовою з суб`єктами господарювання на території Прилуцького району

Відомості внесено до ЄРДР №00000103 від 19.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи фізичною особою-підприємцем, мав протягом травня-грудня 2023 року 6 найманих працівників щомісячно на підставі трудових договорів, таким чином, виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тому у відповідності до ч.3 ст.18 КК України та у розумінні пункту 1 примітки до статті 364 Кримінального кодексу України є службовою особою.

21.08.2023 ФОП ОСОБА_7 уклав договір №2 з Линовицькою селищною радою Прилуцького району в особі селищного голови ОСОБА_8 на виконання робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт приміщень захисної споруди цивільного захисту, сховища (протирадіаційне укриття №94126) по АДРЕСА_2 » (ДК 021:2015 - 45000000-7 «Будівельні роботи та поточний ремонт») на суму 2380000,00 грн. Дана частина укриття використовується для укриття дітей з ЗДО «Веселка» Линовицької селищної ради.

Відповідно до п.2.1, 3.1 Договору Виконавець зобов`язується безпосередньо надати послуги з капітального ремонту на об`єкті «Капітальний ремонт приміщень захисної споруди цивільного захисту, сховища (протирадіаційне укриття № 94126) по АДРЕСА_2 » (ДК 021:2015 - 45000000-7 «Будівельні роботи та поточний ремонт») та здати їх в установленому Договором строки, а на Замовника покладається обов`язок прийняти та оплатити надані послуги. Строк надання послуг по Договору до 31 жовтня 2023 року, який у подальшому було продовжено до 20.12.2023. В подальшому ФОП ОСОБА_7 уклав завідомо неправдиві документи - акти форми №КБ-2в, які містили відомості, що не відповідають дійності в частині виконання робіт по вищевказаному договору, за які отримав оплату на суму 354 077,89 грн.

09.03.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

В ході проведення досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_7 одружений з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у своїй власності має квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до наявної інформації право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна змінено 29.12.2023, а попереднім власником вищевказаної квартири виступав ОСОБА_7 . Дані відомості в свій сукупності вказують на те, що ОСОБА_7 , володіючи інформацією щодо здійснення досудового розслідування за фактом проведення ним ремонтних робіт по об`єкту, передбачаючи можливі негативні наслідки своєї протиправної діяльності, здійснив відчудження об`єкту нерухомого майна з метою недопущення подальшого його арешту для забезпечення відшкодування власних протиправних дій.

Отже, є достатні підстави вважати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , може бути використана для подальшого забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурорка ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Власниця майна та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пояснивши, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у лютому 2024 було розірвано, а квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , було подаровано ще до вручення ОСОБА_7 підозри.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Так, слідчою суддею встановлено, що в провадженні Прилуцького районного відділу поліції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000103 від 19.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (а.п.5-6).

Згідно з копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №369302625 від 11.03.2024, право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 29.12.2023 (а.п.7-8).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, згідно з абз.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення; 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України (Речові докази).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 57 СК України закріплено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Зважаючи на викладене вище, посилання прокурорки на фіктивність договору дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є лише припущенням, оскільки правочин може бути визнаний недійсним виключно за рішенням суду, а приймаючи до уваги те, що право власності є непорушним, слідча суддя вважає необґрунтованою вимогу про накладення арешту на особисту приватну власність особи, яка не є фігурантом кримінального провадження №00000103 від 19.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та ст.41 Конституції України, ст.234 ЦК України, ст.57 СК України, керуючись ст.98, 131, 132, 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження №0000103 від 19.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення її повного тексту.

Повний текст ухвали оголошено 27.05.2024 о 16 год. 30 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1