В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1742/23

Провадження № 1-кп/348/117/24

08 травня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів Надвірнянського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, працюючого по тимчасових заробітках, розлученого, який утриманців не має, раніше судимого:

- вироком Надвірнянського районного суду від 19.06.2009 за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122. ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі:

- вироком Надвірнянського районного суду від 14.08.2012 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- вироком Надвірнянського районного суду від 22.05.2019 за ч. 3 ст. 342 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;

- вироком Богородчанського районного суду від 27.10.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі, 24.03.2021 звільненого з Івано-Франківської УВК №12 по відбуттю покарання;

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, та у період не знятої і не погашеної судимості, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який продовжено Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 на 90 діб, повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 25.04.2023 приблизно о 16 год. обвинувачений ОСОБА_5 перебував на території Надвірнянського ліцею № 1, що за адресою АДРЕСА_2 , де побачив велосипед «NI-ТЕN» сіро-жовтого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_7 та в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення

чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і

суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і

свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_5 таємно викрав з-під будівлі Надвірнянського ліцею №1 велосипед «NІ-ТЕN», вартістю 3 800 грн.

Після вчинення крадіжки обвинувачений ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3 800 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладене в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, зазначив, що шкодує про вчинене, просить його суворо не карати, обіцяв, що подібного більше вчиняти не буде. Суду пояснив, що побачив біля ліцею спортивний велосипед, взяв його, щоб доїхати додому. Пізніше втратив свідомість, коли прийшов до тями, подзвонив знайомому поліцейському та добровільно повернув велосипед. Просив не призначати йому суворе покарання, надати можливість виправитися та полікуватися.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 розглядати без його участі. Зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого, історію правопорушень, його позитивну характеристику за місцем проживання, те що він на обліку у лікаря- психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-карколога та на даний час отримує замісну терапію, також судом враховано думку потерпілого щодо призначення покарання та стан здоров`я обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом та критично ставиться до вчиненого та добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, в суді давав послідовні визнавальні показання.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів, оскільки останній неодноразово був засудженим за різні за складом умисні злочини.

У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, з метою досягнення виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, визнання вини та відношення до вчиненого, думку потерпілого щодо призначення покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, тому обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, та з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку 2 (два) роки є виправданим з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, і достатнім для того щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5453 ТВ від 09 травня 2023 року у розмірі 956,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ: велосипед «NI-ТЕN» сіро-жовтого кольору, іноземного виробництва, який перебуває на зберіганні у потерпілого повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

DVD-R диск із відеозаписами з камер системи відео нагляду, - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження №0000192.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5453 ТВ від 09 травня 2023 року у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1