Провадження №1-кп/523/266/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальних провадженнях за №0000763 від 9.05.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сербка, Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого в КП ЖК «Фонтанський» слюсарем-сантехником, раніше судимого:

- 6.09.2012 року Савранським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.3, 296 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 11.12.2015 року за відбуттям строку покарання;

- 11.03.2024 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Зареєстрованого: АДРЕСА_1 .

Проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

Встановив:

9.05.2019 року приблизно о 2:00 годині, ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, прибули до колишнього заводу бактерійних препаратів, розташованому по АДРЕСА_3 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно навмисно з корисливих мотивів, будучи впевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження металевих грат вікна проникли в середину приміщення столярного цеху, розташованому за вищевказаною адресою, звідки таємно викрали майно, належного потерпілому ОСОБА_6 , а саме бензопилу марки «Foresta FA-45S » вартістю 2500 гривень, дриль електричну «Темп» вартістю 700 гривень, шліфувальну машинку марки «Total» вартістю 1000 гривень, циркулярку «Sturm CS50201» вартістю 2500 гривень, шуруповерт «Ftrm» вартістю 500 гривень, полірувальну машинку марки «Sparki» вартістю 2100 гривень, шліфувальну машинку марки «Makita» вартістю 2500 гривень, чемодан з інструментами для автомобілю вартістю 2700 гривень, два комплекти дверних ручок вартістю 800 гривень, петлі дверні у кількості 4 штук вартістю 280 гривень, фрезерний станок «Titan» вартістю 4500 гривень, дві стамески 10х16 та одну 20х10 загальною вартістю 720 гривень, 4 шини фірми «Mishelin» 185/65 R14 з 4 дисками сірого кольору від автомобілю «Ford Sierra» вартістю 10000 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 30800 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 9.05.2019 року приблизно о 23:00 годині до нього додому зайшов знайомий ОСОБА_7 , запропонував піти до колишнього заводу, розташованому по АДРЕСА_3 , де знаходилися майстерні, забрати речі. Вони прийшли до столярного цеху, переконавшись, що їх дії залишаються непомітними, зняли з вікна решітку, проникли в приміщення, звідки взяли бензопилу, шліфувальну машинку, колеса, та інший інструмент, все загрузили в мішки, після чого покинули місце скоєння злочину разом з викраденим майном, яке принесли до нього у двір, в той час він мешкав на АДРЕСА_4 . Потім колеса були повернуті потерпілому.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення кримінального правопорушення пояснити не зміг, запевняючи, що на теперішній час веде законослухняний спосіб життя, працює, більше нічого подібного вчиняти не буде.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідка, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисне кримінальне правопорушення передбачене ст.185 ч.3 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням в інше приміщення, та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбув покарання повністю, що підтверджується вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, перебував у розшуку, не зважаючи на це вчинив новий злочин майнової спрямованості, крім цього засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 року за вчинення крадіжки, що приймається судом до уваги в якості даних, що характеризують ОСОБА_5 , як особу схильну до скоєння кримінальних правопорушень, відсутні міцні соціальні зв`язки, утриманці, завданий збиток не відшкодований, разом з цим наявне постійне місце проживання, працевлаштований, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Крім цього, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалося, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак з`ясовано, що під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме 4 шини фірми «Mishelin» 185/65 R14 з 4 дисками сірого кольору від автомобілю «Ford Sierra», які передані потерпілому ОСОБА_8 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000763 від 9.05.2019 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_5 та документи щодо речових доказів.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд, з урахуванням санкції ст.185 ч.3 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, наявність постійного місця мешкання, працевлаштований, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому будучи обізнаним, що відносно нього на розгляді суду перебуває обвинувальний акт, вчинив новий злочин майнової спрямованості, за який засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 року, приймаючи до уваги думку прокурора щодо застосування відносно обвинуваченого міри покарання, суд дійшов до переконання, що міра покарання у вигляді позбавлення волі буде цілком достатньою та необхідною для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діє на час винесення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Також при призначенні покарання суд у даному випадку дотримується вимог закону України про кримінальну відповідальність щодо порядку призначення покарання, оскільки з`ясовано, що ОСОБА_5 11.03.2024 року засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, у зв`язку з чим вбачаються підстави для застосування ст.70 ч.4 КК України.

За змістом положень ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Відповідно до абз. 2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Дана позиція також викладена в Постанові Верховного суду зв №760/26543/17 від 15.02.2021 року.

Таким чином, за викладених підстав, з метою недопущення зміни покарання, призначене попереднім (першим) вироком та умов відбування покарання, суд дійшов до висновку, що вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, слід виконувати самостійно.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 діє запобіжний захід у вигляді застави. З урахуванням прийнятого судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за доцільне після набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту в рамках даного кримінального провадження.

З метою не погіршення становища обвинуваченого, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 час його знаходження під вартою під час судового розгляду за цим кримінальним провадженням, а саме з 3.08.2023 року (відповідно протоколу затримання особи від 3.08.2024р. в порядку ст.191 ч.1 КПК України на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року) по 7.08.2023 рік у зв`язку зі звільненням з-під варти під заставу, яка була внесена заставодавцем ОСОБА_9 , банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (одержувач: ТУ ДСА України в Одеській області, (код отримувача 26302945) у сумі 53680 гривень відповідно квитанції АТ «Ощадбанк» від 4.08.2023 року на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №523/523/16276/19 (Пр.№1-кп/523/335/23) від 4.08.2023 року.

Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

За змістом ст.182 ч.11 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 після внесення застави, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового розгляду неодноразово у судові засідання не з`являвся, підтверджуючих документів про поважні причини свого неприбуття не надав, був затриманий за вчинення іншого кримінального правопорушення, за яке засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 року, у зв`язку з чим вбачається невиконання заставодавцем та обвинуваченим обов`язків під час судового розгляду, суд вважає за необхідне звернути в повному обсязі внесені кошти в дохід держави.

При цьому, запобіжний захід у вигляді застави змінений щодо ОСОБА_5 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після набрання вироком чинності та взяття обвинуваченого під варту, запобіжний захід у вигляді застави припиняє свою дію.

Керуючись ст.ст.100, 182, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд -

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, призначивши йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді застави, після набрання вироком чинності припиняє свою дію та внесена сума застави за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 53680 гривень, яка була внесена заставодавцем ОСОБА_9 , банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (одержувач: ТУ ДСА України в Одеській області, (код отримувача 26302945) відповідно квитанції АТ «Ощадбанк» від 4.08.2023 року на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №523/523/16276/19 (Пр.№1-кп/523/335/23) від 4.08.2023р.) підлягає зверненню в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Виконання вироку в даній частині покласти на Державне Казначейство України та ТУ ДСА України в Одеській області.

Після набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», взявши під варту, для подальшого направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання та взяття під варту відповідно діючого законодавства з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Виконання вироку у даній частині покласти на відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 час його перебування під вартою у період часу з 3.08.2023 року (відповідно протоколу затримання особи від 3.08.2024р. в порядку ст.191 ч.1 КПК України) по 7.08.2023р.

Речові докази 4 шини фірми «Mishelin» 185/65 R14 з 4 дисками сірого кольору від автомобілю «Ford Sierra», які передані потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку вважати повернутими за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1