Дата документу 30.04.2024 Справа № 317/2652/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/750/24 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/2652/21Доповідач у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 ),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 03.06.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 з одночасним визначенням застави у сумі 242 240 грн. та покладенням обов`язків в разі її внесення.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення цілодобово. Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є умотивованим, обґрунтованість підозри та наявність передбачених ст.177 КПК ризиків відносно обвинуваченого не підтверджується матеріалами кримінального провадження. ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та позитивну репутацію. На переконання захисника, зазначені обставини вказують на можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та захисника, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.1 ст.263 КК кримінальних правопорушень та ОСОБА_9 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.307 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 . При цьому, більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання його під вартою.

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки та двох злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, один з яких є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Крім того, ОСОБА_8 неодружений, дітей на утриманні не має, що всупереч протилежним доводам апеляційної скарги захисника вказує на відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, стабільних джерел доходу не має, а отже і стримуючих факторів належної процесуальної поведінки.

Вказані обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та джерел доходу, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 триває і не завершено. Свідків у судовому засіданні наразі не допитано.

Відтак, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі, а районний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, не вбачається можливим.

Відомості про те, що обвинувачений є особою раніше не судимою не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Перевіряючи доводи захисника про наявність у обвинуваченого місця фактичного проживання, колегія суддів зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження права користування даним житлом чи права проживання в ньому матеріали провадження не містять та під час апеляційного розгляду не долучено.

Заперечення захисника проти обґрунтованості підозри колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки під час апеляційного перегляду ухвали про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність продовження застосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4