Номер провадження: 11-кп/813/88/24
Справа № 520/4607/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 , - адвоката ОСОБА_13 ,

представника потерпілого «Палладін Шипінг» - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , та потерпілої ОСОБА_12 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000025 від 21 листопада 2012 року, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року ОСОБА_10 визнаний невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України та виправданий, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в його діяннях є склад кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_10 у вигляді застави - скасований.

Залишені без розгляду пред`явлені до ОСОБА_10 цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , представника Компанії «Паладін Шипінг Ко. ЛТД» - ОСОБА_17 , представника Компанії «Паладін Шипінг Ко. ЛТД» - ОСОБА_14 .

Вирішено питання з процесуальними витратами у кримінальному провадженні.

Відповідно до оскарженого вироку, стороною обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачувався у тому, що на початку березня 2011 року в м. Одеса ОСОБА_10 , за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження та не встановленими досудовим розслідуванням особами, шахрайським шляхом заволоділи майном, яке належить ОСОБА_16 , вартістю 9 287 610,50 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах.

Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що на початку вересня 2011 року в м. Одеса ОСОБА_10 , за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження та не встановленими досудовим розслідуванням особами, повторно, шахрайським шляхом заволоділи майном, яке належить ОСОБА_16 , вартістю 9 287 610,50 гривень, яка в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах.

Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що на початку вересня 2011 року в м. Одеса ОСОБА_10 , діючи спільно з двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , яка діяла в інтересах ОСОБА_16 , запропонував останній свою допомогу в реалізації 50% прав на ПП «ІК «Юг-інвест», на балансі якого знаходилися нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, провулок Сільськогосподарський, 2а та вчинив умисні дії, за попередньою змовою групою осіб, що виразились в підробленні офіційного документа, який видається і посвідчується підприємством і надає права, та використав завідомо підроблений документ.

Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що у вересні 2011 року в м. Одеса ОСОБА_10 , дізнавшись про намір ОСОБА_18 як представника компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД» придбати будівлі стадіону СКА, розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Сільськогосподарський, 2, за попередньою змовою з першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження вирішили заволодіти грошовими коштами в сумі 300 000 доларів США, які належать компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД», та своїми умисними діями, повторно вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_19 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_10 визнати виним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст358 КК України та призначити йому покарання за:

- ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;

- ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- ч.4 ст.358 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

Згідно ст.70 КК України, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що вирок суду є незаконним, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показання потерпілих та свідків, документам, висновкам експертів та почеркознавчої експертизи, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_10 складів інкримінованих йому злочинів.

Потерпіла ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі просила вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_10 виним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що вирок суду є незаконним, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Потерпіла вважає, що суд першої інстанції незаконно визнав недопустимими докази, які підтверджують вину ОСОБА_10 .

За таких обставин потерпіла ОСОБА_12 просила апеляційний суд повторно дослідити такі докази:

-протокол обшуку від 06.11.2012 року за адресою проживання ОСОБА_10 ;

-протокол огляду предметів та документів від 14.11.2012 року,

-висновок експерта №18-254 від 26.04.2013 року з відповідними додатками;

-висновок експерта №137 від 14.06.2013 року;

-висновок експерта №147 від 20.06.2013 року;

-протокол огляду предмету від 01.06.2013 року;

-висновок спеціаліста №261/тдд від 21.09.2012 року з додатками.

Також потерпіла ОСОБА_12 просила повторно допитати: потерпілу ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_10 свідка ОСОБА_20 свідка ОСОБА_21 , свідка ОСОБА_22 .

Захисник ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційні скарги прокурора та потерпілої, в яких просив залишити зазначений вирок без змін, а апеляційні скарги прокурора та потерпілої без задоволення, посилаючись на те, що наведені в апеляційних скаргах аргументи є безпідставними.

Крім того, захисник зазначив про необґрунтованість клопотання потерпілої ОСОБА_12 щодо повторного дослідження доказів та вважає, що відсутні підстави, передбачені ст.404 КПК України, для повторного допиту потерпілої, свідків та дослідження письмових доказів.

Позиції учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_12 та її представник адвокат ОСОБА_13 підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили залишити оскаржений вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У своїх апеляційних скаргах прокурор та потерпіла стверджував про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Між тим, частиною 3 статті 404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, під час апеляційного розгляду представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 зняла клопотання про повторне дослідження доказів.

При цьому прокурор у своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду кримінального провадження не звертався до апеляційного суду з клопотанням про повторне дослідження усіх фактичних обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

За таких умов, враховуючи відсутність будь-яких клопотань про повторне дослідження доказів у справі, апеляційний суд констатує, що, у відповідності до положень ст.2, 7, 22, 26 КПК України, на апеляційний суд не може бути покладена функція збирання доказів, а також ініціювання, за умови відсутності обґрунтованих клопотань сторін кримінального процесу про повторне дослідження доказів на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, а тому апеляційний суд не має законних підстав для повторного дослідження доказів в кримінальному провадженні, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності та диспозитивності.

При цьому, апеляційний суд враховує, що зміст такої засади, як безпосередність дослідження доказів судом апеляційної інстанції, відрізняється від змісту цієї засади в суді першої інстанції, оскільки апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК. Ця відмінність зумовлена функцією суду апеляційної інстанції перегляд вироку суду в апеляційному порядку, а не вирішення кримінального провадження по суті, що дублює функції суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення судом першої інстанції.

Також апеляційний суд наголошує, що положення ч.1 ст.404 КПК України ґрунтуються на принципі римського права «tantum devolutum quatum appellatum» («скільки скарги стільки рішення»).

Тобто, на відміну від суду першої інстанції повноваження апеляційного суду стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги, з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

Отже, слід констатувати, що відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскарженому вироку судом дана оцінка всім доказам, на невірну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, але при цьому погоджується з правильністю викладення змісту цих доказів в оскарженому вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та не створює передумов для використання апеляційним судом свого права дослідити нові докази за наявності підстав, регламентованих положеннями ч.3 ст.404 КПК.

Апеляційний суд наголошує, що рівність сторін перед судом є одним зі складників справедливого судового розгляду, що містить фундаментальне право на змагальність кримінального провадження, зокрема, про це зазначено ЄСПЛ у п. 37 рішення ЄСПЛ від 24 лютого 1998 року у справі «Бельзюк проти Польщі». Тому за відсутності клопотання про дослідження доказів апеляційний суд не вправі за своєю ініціативою досліджувати докази. Таке розуміння випливає з правових позицій ЄСПЛ, викладених у рішеннях у справах: від 13 січня 2005 року «Капо проти Бельгії», від 24 листопада 2000 року «Дактарас проти Литви», від 9 листопада 2006 року «Білуха проти України» про безсторонність суду за об`єктивним критерієм, а також про обов`язок несення тягаря доказування сторонами та обов`язок забезпечення рівності сторін (п. 61 рішення ЄСПЛ від 27 березня 2007 року у справі «Талат Тунч проти Туреччини»).

Апеляційний суд вважає, що за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенням ч.3 ст.404 КПК, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів закріплених в положеннях зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Згідно із вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржене судове рішення повністю відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону, оскільки, ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_10 суд першої інстанції ретельно перевірив докази, надані стороною обвинувачення та надав їм об`єктивну правову оцінку, в тому числі і на предмет належності, допустимості та достатності для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У п.146 рішення у справі «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» (1998 р.) Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, що обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а лише з належних, достатніх та допустимих доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

Так, відповідно до оскарженого вироку, судом першої інстанції були досліджені зібрані у кримінальному провадженні докази.

Показання потерпілої ОСОБА_12 , яка суду першої інстанції показала, що будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_10 не має, вказавши, що до зазначених в обвинувальному акті подій з останнім знайома не була. В 2007 році компанія, яка належала її сину придбала у Міністерства оборони об`єкт нерухомості загальною площею 6000 м2. Грошові кошти були сплачені Міністерству оборони. Пізніше цей об`єкт придбала інша компанія. Через деякий час Міністерство оборони вирішило оскаржити цю угоду, в зв`язку з чим почались судові процеси. В 2011 році перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який був знайомий з її сином, запропонував свою допомогу в вирішенні питання про зняття арешту з об`єкта нерухомості. Перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження повідомив, що проблем не буде в тому, щоб скасувати арешт та в подальшому знайти покупця на вказаний об`єкт. Власником об`єкту також був ОСОБА_16 , який у свій час заплатив грошові кошти компанії, в зв`язку з чим вони займались цим питанням разом. Перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження познайомив її та ОСОБА_16 з юристом ОСОБА_10 та зазначив, що в подальшому цією справою та всіма юридичними питаннями займатиметься ОСОБА_10 . Через деякий час перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав про те, що є людина з прокуратури, яка може допомогти зняти арешт та познайомив їх з другою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, якого представив як представника Генеральної прокуратури. Друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження був небагатослівний, але всім своїм видом показав, що він дуже впливовий та може вирішити будь-яке питання. Потім перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав, що ОСОБА_10 і друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження будуть займатися юридичними питання зняття арешту з приміщення та в якості гарантії, вони запропонували ОСОБА_16 50 % компанії оформити на представника Генеральної прокуратури другу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Вона порадилась зі ОСОБА_16 , після чого вони вирішили погодитись. Перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав, що друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження буде представляти компанію «Белта трейд» та що потрібно звернутися до нотаріуса для того, щоб переоформити документи. Вони звернулись до нотаріуса для переоформлення договору, у результаті чого 50 відсотків компанії перейшли другій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Також при переоформлені документів були присутні ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження висунув вимогу про те, що юрист ОСОБА_23 більше не зможе займатися юридичними питаннями, замість нього цим будуть займатися ОСОБА_10 та друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Через декілька місяців перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав про те, що друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження висунув нові умови, замість 50 відсотків, вони бажають отримувати 400 000 доларів США на юридичну підтримку. У неї та у ОСОБА_16 таких грошей не було, але їм сказали, якщо гроші не віддадуть, то угода не буде мати ніякої сили. Вона вирішила віддавати грошові кошти частинами. Перший раз вони зустрілись в кафе, де вона передала 20 000 доларів США, які не входили в 400 000, а були як гарант того, що вони домовились. Потім почав дзвонити друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та нагадувати про грошові кошти, так як вони установили строк, протягом якого, вона та ОСОБА_16 повинні були заплатити ці грошові кошти. Постійно надходили дзвінки, їм казали про те, що якщо вони не виконають умови договору у них будуть проблеми. Потім перша особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_10 їй подзвонили та сказали, що замість другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження буде інша компанія, прокуратура замінює свого представника, замість другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження буде ОСОБА_20 . Після цього подзвонив ОСОБА_10 та сказав, що треба приїхати до нотаріуса підписати документ. ОСОБА_16 приїхав, все підписав. Замість компанії «Белта трейд» з`явилась компанія «Стардон». Через деякий час перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав про те, що є покупець, який хоче провести аудит, тому треба всі оригінали документів, які вона має, передати ОСОБА_10 . Частина документів була у ОСОБА_16 , частина у неї. Вони всі ці документи передали ОСОБА_10 для проведення аудиту. Потім ОСОБА_10 сказав, що ці документи були передані другій особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, тому що покупець зі сторони другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та документи знаходяться в Києві. Перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав, що покупець готовий укласти угоду, але він не хоче купувати у фізичної особи, тому потрібно 50 відсотків, які залишились, перевести на офшорну компанію. ОСОБА_16 перевів 50 відсотків на компанію, яку вона представляла по довіреності, розписався у нотаріуса на документах, які надав йому ОСОБА_10 . Пізніше її син почав шукати покупців і натрапив на ОСОБА_18 та запропонував йому об`єкт. Вона розповіла першій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження про це, на що він сказав їй не втручатися, що він сам буде вести перемови, а ОСОБА_10 буде вести юридичну частину. Тому вона більше до цього питання не поверталась. Потім перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження їй повідомив, що ОСОБА_18 дає зовсім іншу ціну, замість 3 500 000 доларів США, він дає 2 000 000 доларів США. Коли вони зі ОСОБА_16 погодились ОСОБА_18 сказав, що передумав та не буде купувати об`єкт. Потім вона дзвонила ОСОБА_10 та просила повернути документи. ОСОБА_10 казав, що документи у другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, а коли телефонувала другій особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, той казав що навпаки документи у ОСОБА_10 . Коли їй все ж таки повернули документи, вона виявила що відсутній договір купівлі продажу між компаніями «Юг-інвест» та «Агрікойл», але ОСОБА_10 її заспокоїв та сказав, що все одно покупців немає, а коли вони з`являться, то вони зроблять дублікат договору. Через деякий час їй зателефонував ОСОБА_18 та сказав, що йому потрібен якийсь документ. Коли вона розповіла про це ОСОБА_10 та першій особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вони сказали, що ОСОБА_18 щось переплутав. У грудні місяці вона отримала нову ухвалу, після чого звернулась до першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який заспокоїв її та сказав, що будуть підписувати мирову угоду. Почались судові процеси, приходили судові виклики. ОСОБА_10 сказав, що він сам буде цим займатися, ходити у судові засідання. Коли вона його запитувала після кожного засідання результати розгляду, він відповідав що вони пишуть мирову угоду. Потім побачили в реєстрі рішення на користь «Юг-інвест» та, як виявилось, ні ОСОБА_10 , ні друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження не ходили в судові засідання. Пізніше її знайомий виявив бажання придбати об`єкт, перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав, що він сам буде цим займатися. Як їй потім стало відомо перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження зустрічався з цим знайомим тоді, коли об`єкт не належав «Юг-інвест», а належав ОСОБА_18 . Не дивлячись на це, перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження продовжував продавати об`єкт. Вона зустрілась зі ОСОБА_16 та підприємцем, який хотів придбати об`єкт, підприємець сказав, що він зустрічався з ОСОБА_18 та спитав у нього чи не перетинаються їх інтереси в придбанні об`єкта. ОСОБА_18 сказав, що придбав у першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження об`єкт ще півроку тому, всі 100 відсотків. На наступний день вони поїхали до нотаріуса, яка оформляла документи, вона побачила що довіреність від компанії «Брокман», яка була на її ім`я, була оформлена на другу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. В подальшому коли зробили експертизу стало відомо, що довіреність була підроблена. Після цього ніхто на дзвінки не відповідав, тому вона звернулась із заявою до правоохоронних органів. Також потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що перший раз вона передала грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США другій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження в присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_16 навесні 2011 року, грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США були передані першій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та другій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потім грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США передавала водію першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження у присутності ОСОБА_16 восени 2011 року. Всього вона передала грошові кошти у розмірі 190 000 доларів США для того, щоб вирішити питання зняття арешту з майна, яке належало компанії «Юг-інвест». Всі документи готував ОСОБА_10 . У неї не було ніяких боргових обов`язків перед компанією «Юг-інвест». Згодом ОСОБА_18 їй сказав, що заплатив 1 000 000 доларів США за об`єкт. 23.07.2012 року їй стало відомо про те, що шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомості. Після цього друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження їй запропонував зустрітися та сказав про те, що його обманули. Цивільний позов про стягнення на її користь майнової шкоди в сумі 296 724 гривень та моральної шкоди в сумі 1 гривні з ОСОБА_10 та двох інших осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження підтримує в повному обсязі та просить колегію суддів задовольнити.

Показання потерпілого ОСОБА_16 , який суду першої інстанції показав, що він був засновником та директором компанії ПП «Юг-інвест», 50 % корпоративних прав належали ОСОБА_24 , а 50 % - йому. Коли ОСОБА_24 вийшов з компанії ПП «Юг-інвест», 50 % корпоративних прав переписав на нього. З 2004 року він був знайомий з сином потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_25 , у них було багато спільних проектів. ОСОБА_25 запропонував йому викупити у його компанії ПП «Юг-інвест» приміщення площею 6000 м2 . Власником приміщень був ОСОБА_25 . Вони уклали угоду, але потім почались арешти, суди, інші проблеми. З ОСОБА_25 вони домовились про те, що він ОСОБА_25 переводить грошові кошти у розмірі приблизно 6 000 000 8 000 000 гривень. Грошові кошти за об`єкт перевів у 2009 році тоді, коли вони виграли Верховний суд, й він зрозумів, що все буде добре. Але потім знову почались суди, проблеми, він звернувся з претензією до ОСОБА_12 . Через деякий час до них звернувся перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та запропонував свою допомогу. ОСОБА_12 сказала, що перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження вирішить всі проблеми. Вони зустрілись, перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав, що треба переписати 50 % корпоративних прав ПП «ІК «Юг-інвест» на другу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, тоді всі проблеми будуть вирішені та вони повернуть свої грошові кошти. Всю документацію готував, як юрист, ОСОБА_10 . При перемовинах з першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження завжди був присутній ОСОБА_10 . Йому відомо про те, що ОСОБА_12 домовилась з другою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження за 400 000 доларів США вирішити питання щодо зняття арешту. Також йому відомо про те, що грошові кошти ОСОБА_12 передавала водію першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження у розмірі 40 000 доларів США, він був присутній при цьому. ОСОБА_10 також отримав гроші за юридичну допомогу. Вони приїхали до нотаріуса ОСОБА_26 , де переписали 50 % корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест» на компанію «Белта Трейд» в особі другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. На зустрічі у нотаріуса при переоформленні документів також були присутні ОСОБА_10 та друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Обов`язковою умовою яку висунув друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження було те, що вони не повинні були зустрічатися з покупцями. У 2011 році він останній раз бачив ОСОБА_10 , але до цього часу ОСОБА_10 декілька разів змінював умови. Що далі відбувалось з його компанією йому не відомо. Цивільний позов про стягнення на його користь майнової шкоди в сумі 18 575 221 гривень та моральної шкоди в сумі 1 гривні з ОСОБА_10 та двох інших осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження підтримує в повному обсязі та просить колегію суддів задовольнити.

Показання представника потерпілого «Паладін Шипінг ко. ЛТД» ОСОБА_14 , який суду першої інстанції показав, що раніше з обвинуваченим та потерпілими знайомий не був. Влітку 2011 року ОСОБА_12 запропонувала ОСОБА_18 , який на той момент був представником компаній «Паладін Шипінг» та «Стардон» придбати об`єкт нерухомості шляхом придбання частини корпоративних прав. У власності компанії ПП «Юг-інвест» знаходилося близько 6000 м2 нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Сільськогосподарський провулок 2А. ОСОБА_18 сказав, що поміркує над пропозицією, оскільки він повинен був порадитися з тими компаніями, представником яких він був та попросив надати йому копії правоустановчих документів на об`єкт, а також установчі документи компанії ПП «ІК «Юг-інвест». ОСОБА_12 сказала, що всіма юридичними питаннями буде займатися її юрист ОСОБА_10 , всі документи буде привозити особисто він і щодо усіх юридичних питань потрібно звертатися безпосередньо до нього. Вони домовились про зустріч, на якій він присутній не був. У компанії «Белта-трейд» компанія «Стардон» придбала частину корпоративних прав. Після цього були обговорені умови придбання другої частини корпоративних прав компанією «Паладін Шипінг». Перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження запропонував ОСОБА_18 придбати інші приміщення, які знаходились на стадіоні. За юридичні послуги було запрошено грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США. Компанія «Паладін Шипінг» дала згоду на подальше придбання цього об`єкту нерухомості, й необхідно було передати 300 000 доларів США першій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. 26.10.2011 року в офісі компанії «Чорноморський суднохідний менеджмент», власником якої є ОСОБА_18 , через обвинуваченого ОСОБА_10 першій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження передавалася сума грошових коштів у розмірі 260 000 доларів США. При переданні грошових коштів були також присутні ОСОБА_20 , яка була економістом компанії «Чорноморський суднохідний менеджмент» та ОСОБА_27 бухгалтер компанії «Чорноморський суднохідний менеджмент». 27.10.2011 року ОСОБА_18 зустрічався з першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та передавав йому грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США. 18.01.2012 року представник ОСОБА_18 ОСОБА_17 передав 30 000 доларів США обвинуваченому ОСОБА_10 . Про передачу грошових коштів ОСОБА_17 отримав від ОСОБА_10 розписку. Перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження через деякий час повідомив ОСОБА_18 про те, що йде підготовка до відчуження даного об`єкту. Потім перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження взагалі перестав відповідати на дзвінки. 20.12.2011 року в нотаріальній конторі у присутності нотаріуса ОСОБА_21 відбулась угода купівлі-продажу корпоративних прав. Компанія «Брокман кепітал» відчужувала 50 % корпоративних прав, які належали компанії ПП « ІК «Юг-інвест», компанії «Паладін Шипінг». Підготовкою документів займався юрист ОСОБА_10 , зі сторони компанії «Паладін Шипінг» був присутній ОСОБА_17 . Також була присутня ОСОБА_20 , яка діяла на підставі довіреності від компанії «Паладін Шипінг» та друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який діяв на підставі довіреності від компанії «Брокман капітал». В телефонному режимі перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження сказав, щоб ОСОБА_20 передала грошові кошти його брату, який знаходився в банку «Південний». ОСОБА_20 поїхала в банк та передала грошові кошти у розмірі 600 000 доларів США ОСОБА_28 у присутності ОСОБА_29 . У кінці 2012 року ОСОБА_18 стало відомо про те, що частина, яку він придбав була неналежним чином відчужена компанією «Брокман Капітал», оскільки представник друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження діяв на підставі підробленої довіреності, тому фактично компанія «Брокман» не давала свою згоду на відчуження цієї частини. В жовтні 2012 року компанія «Брокман» звернулась до господарського суду для визнання недійсним угоди. Вважає, що компанії «Паладін шипінг» була заподіяна шкода у розмірі 600 000 доларів США по одному з епізодів, та 300 000 доларів США по другому епізоду. Відповідаючи на запитання в ході судового розгляду представник потерпілого «Паладін Шипінг ко. ЛТД» ОСОБА_14 також зазначив, що компанія «Юг-інвест» продавала дві частки корпоративних прав по 50%. Першу частину придбала компанія «Стардон», другу «Паладін Шипінг». Представником компанії «Стардон» була ОСОБА_20 , яка діяла на підставі довіреності. ОСОБА_10 представив першу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження як представника компанії «Юг-інвест». До того часу як 50 % корпоративних прав продали компанії «Паладін Шипінг», перша особа, матеріали відносно якої було виділено в окреме провадження запропонував представнику компанії «Паладін Шипінг» ОСОБА_18 всю частину стадіону, яка залишилась, та на той момент належала Міністерству оборони. За всі послуги перша особа, матеріали відносно якої було виділено в окреме провадження запросив грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США (за організацію продажу). Грошові кошти передавались трьома частинами. Перша особа, матеріали відносно якої було виділено в окреме провадження сказав звернеться з ініціативою до Міністерства оборони для того, щоб Міністерство оборони розглянуло можливість продажу об`єкта, оскільки він знаходиться в аварійному стані, не використовується як стадіон, приміщення у непридатному стані, буде приймати участь у тендері. Вважає, що грошові кошти були отримані шахрайським шляхом, оскільки фактичних намірів вирішити питання відчуження Міністерством оборони даного об`єкту не було, гроші також повернуті не були. Цивільний позов про стягнення на користь компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД» майнової шкоди в сумі 600 000 доларів США або в еквівалентній сумі в гривнях з ОСОБА_10 та першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити.

Показання свідка ОСОБА_20 , яка суду першої інстанції показала, що вона протягом тривалого часу працює в «Чорноморському суднохідному менеджменті», директором якого є ОСОБА_18 . Оскільки вона давно працює на даному підприємстві, іноземні агенти виписували на неї довіреності на представлення їх інтересів. Так, до неї звернувся агент з проханням заключення від імені компанії договору на придбання корпоративних прав, вказавши, що про цю угоду відомо ОСОБА_18 , який в подальшому їй всі деталі пояснить. ОСОБА_18 викликав її до свого кабінету, дав грошові кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) доларів США та сказав їхати до нотаріальної контори на проспект Шевченка, а саме до нотаріуса ОСОБА_21 . Там вона повинна була підписати від імені компанії «Стардон Холдінгз ЛТД» документи на покупку корпоративних прав і передати грошові кошти особі, яка буде підписувати документи від іншої сторони. Під час підписання вказаної угоди, вона вперше побачила обвинуваченого ОСОБА_10 . Грошові кошти вона передавала представнику компанії «Белта Трейд» ОСОБА_30 свою чергу обвинуваченого ОСОБА_31 їй представляли як юриста. Через декілька місяців, ОСОБА_18 викликав її до свого кабінету та попросив перерахувати грошові кошти, де з нею разом була присутня інша працівниця ОСОБА_32 подальшому до кабінету зайшов обвинувачений ОСОБА_10 , який забрав вказані грошові кошти у розмірі 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США. Вказана угода носила приватний характер, вона там перебувала не як бухгалтер, а виключно за проханням ОСОБА_18 . Будь-які розписки при передачі вказаних грошових коштів не складалися. Третій раз вона зустрічалася з обвинуваченим ОСОБА_10 , коли її попросили підписати документи про покупку корпоративних прав від імені «Паладін Шипінг ко. ЛТД» на загальну суму 600 000 (шістсот тисяч) доларів США. Вона підписала відповідні документи, після чого поїхала з водієм до банку «Південний», де передала вказану суму грошових коштів двом співробітникам банку.

Показання свідка ОСОБА_18 , який суду першої інстанції показав, що познайомився з обвинуваченим ОСОБА_10 , коли ОСОБА_33 запропонувала йому придбати стадіон, який вона оцінила в 2 000 000 (два мільйони) і прислала свого юриста обвинуваченого ОСОБА_10 , який повинен був надати відповідні документи. Коли документи були надані, було виявлено, що з ними не все в порядку, в зв`язку з чим було повідомлено, що вказана угода для них не підходить. Після чого, обвинувачений ОСОБА_10 привів першу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який в свою чергу повідомив, що його знайомі володіють іншою частиною стадіону, яку вони готові продати за 400 000 (чотириста тисяч) доларів США. Обвинувачений ОСОБА_10 представлявся також юристом першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Оскільки для них ціна була приємлива, вони погодилися на вказану угоду, після досягнення якої, грошові кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) доларів США були передані через бухгалтера. В частині передачі ним 300 000 (триста тисяч) доларів США показав, що вказані грошові кошти передавалися за послуги першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. 260 000 (двісті шістдесят тисяч) доларів США ним передавалися для першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження в присутності бухгалтера та економіста. За вказаними грошовими коштами від першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження приїхав обвинувачений ОСОБА_10 . В подальшому зазначив, що йому складно точно пригадати розміри сум грошових коштів, які ним передавалися, оскільки грошові кошти були не його, а він їх лише передавав. Будь-які розписки на підтвердження факту передачі грошових коштів не складалися. На його думку обвинувачений ОСОБА_10 виконував як функцію юриста першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, так і був його партнером. В частині того, чи був він представником компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД» повідомити не зміг.

Показання свідка ОСОБА_17 , який суду першої інстанції показав, що в 2011 році діючи спочатку як юрист, а потім як представник компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД» він приймав участь в оформленні двох угод з покупки корпоративних прав компанії ПП «ІК «Юг-інвест». Пізніше йому стало відомо про епізод, в якому він також приймав участь про передачу 300 000 (триста тисяч) доларів США. Зокрема, він як юрист передавав частину вказаної суми грошових коштів у сумі 30 000 (тридцяти тисяч) доларів США. Також уточнив, що участь в угодах він приймав як юрист, при цьому в подальшому звертався до правоохоронних органів як представник компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД» за фактом вчинення кримінального правопорушення. Відповідаючи на запитання в ході судового розгляду пояснив, що було дві угоди, кожна з яких стосувалася покупки 50 % корпоративних прав. Перша з них укладалася між компанією «Стардон Холдінгз ЛТД» та компанією «Белта Трейд». Друга угода укладалася трішки пізніше між компаніями «Брокман Кепітал» та «Паладін Шипінг ко. ЛТД». Пізніше він дізнався, що довіреність компанії «Брокман Кепітал» була начебто підроблена. Обвинувачений ОСОБА_10 в обох угодах виступав в якості юриста, йому він також був представлений як юрист. 18.01.2012 року він за проханням ОСОБА_18 передав обвинуваченому ОСОБА_10 суму грошових коштів у розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) доларів США, яку йому привіз водій ОСОБА_18 . При цьому, у нього було чітке розуміння, що вказані грошові кошти передбачалися для першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Оскільки йому потрібно було якимось чином підтвердити факт передачі грошових коштів саме обвинуваченому ОСОБА_10 , він зазначив, що про вказаний факт слід скласти розписку, без якої грошові кошти він не передасть.

Показання свідка ОСОБА_34 який суду першої інстанції показав, що він знайомий з ОСОБА_10 та першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з якими він перебував виключно в робочих стосунках, з приводу здійснення ним діяльності в туристичному агентстві. По суті пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення йому нічого не відомо.

Показання свідка ОСОБА_26 яка суду першої інстанції показала, що в період 2011 року до неї зверталася друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження з приводу засвідчення підпису під статутними документами підприємства «Юг-інвест». З приводу пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення будь-яких відомостей колегії суддів не надала.

Показання свідка ОСОБА_23 , який суду першої інстанції показав, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_10 , при цьому будь-яких стосунків з останнім не має. Не пам`ятає точно в якому році, ПП «ІК «Юг-інвест» здійснювало переоформлення частини підприємства. Він був знайомий з директором підприємства ОСОБА_16 , який попросив його сприяти ОСОБА_10 в переоформленні документів підприємства, коли необхідно підвезти йому потрібні документи. ОСОБА_16 представив ОСОБА_10 як представника інтересів ПП «ІК Юг-інвест». З ОСОБА_12 він знайомий, однак будь-яких справ з останньою не мав.

Показання свідка ОСОБА_21 , яка суду першої інстанції показала, що вона працює нотаріусом та по роботі знайома з обвинуваченим ОСОБА_10 . В 2011 році вона оформлювала договір купівлі-продажу корпоративних прав з участю іноземної компанії. ОСОБА_10 привіз їй документи продавця, назву якого вона не пам`ятає, в свою чергу документи покупця привіз відповідний юрист покупця. Чи був присутній ОСОБА_10 при самому оформленні договору купівлі-продажу вона стверджувати не може. Сама угода не викликала у неї будь-яких сумнівів, тому вона її оформила. В її присутності грошові кошти не передавалися, оскільки для цього у нотаріальній конторі присутня окрема кімната. В подальшому від слідчого їй стало відомо про те, що були якісь проблеми з довіреністю, яка використовувалась при укладенні угоди. Довіреність була від іноземної компанії, переклад був завірений нотаріально, був апостиль. Крім того, свідок пояснила, що справжність довіреності іноземної компанії перевірити практично неможливо, тільки шляхом надіслання запитів, що займає дуже багато часу.

Показання свідка ОСОБА_35 , яка суду першої інстанції показала, що вона працює нотаріусом, з обвинуваченим ОСОБА_10 вона не знайома. Вона засвідчувала підпис перекладача та засвідчувала фотокопію іноземного документа. Дійсність перекладу вона не засвідчувала, оскільки вказане здійснюється тільки у тому випадку, якщо сам переклад здійснюється нотаріусом. Будь-яких виправлень у документі не було, якщо б були виправлення, то вона б не засвідчувала справжність підпису перекладача.

Показання свідка ОСОБА_36 , яка суду першої інстанції показала, що вона працює викладачем в ОНУ ім. Мечникова, а також є позаштатним перекладачем. ОСОБА_10 звертався до неї близько трьох-чотирьох разів з приводу перекладу документів, однак пригадати які саме документи їй доводилося перекладати вона не змогла. Будь-які інші відомості з приводу пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення свідок не надала.

Також, суд першої інстанції дослідив письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- постанову про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 27.09.2012 року, з якої вбачається, що відносно першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та невстановлених осіб, порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 та ч. 4 ст. 190 КК України, за фактами вчинення ними за попередньою змовою шахрайства в особливо великих розмірах, відносно ОСОБА_12 , а також підробленні документу та використанні його;

- заяву ОСОБА_12 та ОСОБА_16 від 02.08.2012 року, адресовану начальнику ГУ по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, в якій вказані особи просять вжити заходів у відповідності до діючого законодавства відносно групи шахраїв на чолі з першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який використовуючи довірливі відносини незаконним, шахрайським шляхом заволодів майном таких осіб та спричинив матеріальну шкоду на суму близько 5 000 000 (п`яти мільйонів) гривень;

- висновок спеціаліста №261/тдд від 21.09.2012 року з ілюстративними таблицями та відповідними копіями документів, згідно якого генеральна довіреність від 13.06.2006 року про призначення повіреним компанії «Брокман Кепітал» другу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження не відповідає Генеральній довіреності від 03.01.2012 року про призначення повіреним компанії «Брокман Кепітал» Віри Калмакан. Підписи в генеральній довіреності від 13.06.2006 року про призначення повіреним компанії «Брокман Кепітал» другу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження виконані не Рут Нейдхарт (Ruth Neidhart), а іншою особою;

- копію договору купівлі-продажу від 03.10.2007 року, з якої вбачається, що ТОВ «ГРІН КОІН», іменоване в подальшому як «Продавець» в особі ОСОБА_25 , та ПП «ІК «Юг-інвест», іменоване в подальшому як «Покупець» в особі директора ОСОБА_24 , уклали вказаний договір, предметом якого стали нежитлові будівлі загальною площею 5995,5 кв.м., що знаходяться у м. Одесі, провулок Сільськогосподарський, 2-а;

- постанову про проведення виїмки від 08.10.2012 року, відповідно до якої слідчим постановлено провести виїмку в приміщенні управління Пенсійного фонду в Приморському районі м. Одеси розрахунків сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування осіб за весь період господарської діяльності ПП «ІК «Юг-інвест», які працювали на ньому, в тому числі за сумісництвом, індивідуальних відомостей про застрахованих осіб, що працювали на вищевказаному підприємстві;

- протокол виїмки від 31.10.2012 року з відповідними додатками, згідно якого на підставі постанови слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 08.10.2012 року проведено виїмку в приміщенні управління Пенсійного фонду в Приморському районі м. Одеси, в ході якої вилучені: копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи - ПП «Юг-Інвест»; розрахунки суми страхових внесків на загальнообов`якове державне пенсійне страхування ПП «Юг-Інвест», що підлягають сплаті з підписом директора підприємства ОСОБА_24 та відбитком круглої печатки ПП «Юг-Інвест» з відповідними додатками до розрахунків суми страхових внесків на загальнообов`якове державне пенсійне страхування ПП «Юг-Інвест», що підлягають сплаті за період вересень-грудень 2007 року; розрахунки суми страхових внесків на загальнообов`якове державне пенсійне страхування ПП «Юг-Інвест», що підлягають сплаті з підписом директора підприємства ОСОБА_24 та відбитком круглої печатки ПП «Юг-Інвест» з відповідними додатками до розрахунків суми страхових внесків на загальнообов`якове державне пенсійне страхування ПП «Юг-Інвест», що підлягають сплаті за період 2008 року; розрахунки суми страхових внесків на загальнообов`якове державне пенсійне страхування ПП «Юг-Інвест», що підлягають сплаті з підписом директора підприємства ОСОБА_24 та відбитком круглої печатки ПП «Юг-Інвест» за період 2009 року;

- протокол огляду документів від 19.11.2012 року, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд документів щодо звітності ПП «ІК «Юг-інвест», які були вилучені в приміщенні управління Пенсійного фонду в Приморському районі м. Одеси;

- постанову про проведення виїмки від 08.10.2012 року, відповідно до якої слідчим постановлено провести виїмку в приміщенні ДПІ Приморського району м. Одеси ДПС оригіналів юридичної та звітної частини облікової справи ПП «ІК «Юг-інвест»;

- протокол виїмки від 31.10.2012 року з відповідними додатками, згідно якого на підставі постанови слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 08.10.2012 року проведено виїмку в приміщенні ДПІ Приморського району м. Одеси ДПС, в ході якої вилучено: копію постанови від 21.02.2008 року про проведення виїмки в приміщенні ДПІ у Приморському районі м. Одеси облікових податкових справ із звітними деклараціями за період моменту реєстрації до теперішнього часу ТОВ «ГРІН КОІН», а також ПП «ІК «Юг-інвест»; копію протоколу виїмки від 21.02.2008 року, за результатами проведення виїмки в приміщенні ДПІ у Приморському районі м. Одеси; декларації з податку на прибуток підприємства «Інвестиційна компанія «ЮгІнвест», які подані до податкової служби 18.07.2012 року, 27.04.2012 року, 31.01.2012 року; 04.11.2011 року, 02.08.2011 року, 19.01.2011 року, 20.10.2010 року, 23.07.2010 року; фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва ПП «Інвестиційна компанія «Юг Інвест» станом на 31.12.2011 року та 01.01.2012 року; звіт про фінансові результати ПП «Інвестиційна компанія «Юг Інвест» за 2011 рік;

- протокол огляду документів від 19.11.2012 року, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд оригіналів юридичної та звітної частини облікової справи ПП «ІК «Юг-інвест», які були вилучені в ході проведення виїмки у приміщенні ДПІ Приморського району м. Одеси ДПС;

- постанову про проведення виїмки від 08.10.2012 року, відповідно до якої слідчим постановлено провести виїмку в приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_26 , за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 11, оф. 13, договору купівлі-продажу від 15.12.2011 року між Корпорацією «Брокман кепітал» в особі ОСОБА_12 та ОСОБА_16 відносно майнових прав власника (засновника) на ПП «ІК «Юг-інвест», який зареєстрований в реєстрі під № 4782, а також всіх наявних документів на підставі яких цей договір був посвідчений;

- протокол виїмки від 18.10.2012 року з відповідними додатками, згідно якого на підставі постанови слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 08.10.2012 року проведено виїмку в приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_26 , за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 11, оф. 13, в ході якої вилучено: договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства від 15 грудня 2011 року, згідно якого продавець ОСОБА_16 з однієї сторони та покупець Копорація «БРОКМАН КЕПІТАЛ» уклали вказаний договір, відповідно до якого продавець, який діє у відповідності до рішення учасників ПП «ІК «Юг-інвест», на умовах передбачених цим договором, передав у власність покупця частку в статутному капіталі Підприємства, а покупець на умовах передбачених цим договором, прийняв у власність частку в статутному капіталі Підприємства та зобов`язався сплатити за неї обговорену грошову суму, де на останньому аркуші містяться підписи від імені ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , та відбиток печатки Корпорації «Брокман Кепітал», та відбитки печатки та підпису приватного нотаріуса ОСОБА_26 на 3 арк.; копію свідоцтва про реєстрацію приватного підприємства «ІК «Юг-інвест» на 1 арк.; копію довідки АА № 490839 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), згідно якої керівником ПП «ІК «Юг-інвест» є ОСОБА_16 на 1 арк.; копію статуту ПП «ІК «Юг-інвест», який затверджено протоколом загальних зборів від 13 вересня 2011 року на 8 арк., який прошито та скріплено биркою з печаткою та підписом приватного нотаріуса ОСОБА_26 ; копію протоколу зборів учасників ПП «ІК «Юг-інвест» від 15.12.2011 року на 3 арк., який прошито та скріплено биркою з печаткою та підписом приватного нотаріуса ОСОБА_26 ; свідоцтво ПП «ІК «Юг-інвест» від 15 грудня 2011 року на підтвердження внесення ОСОБА_16 в повному обсязі вкладу до статутного капіталу ПП «ІК «Юг-інвест» в розмірі 50% статутного капіталу Підприємства, яке завірене печаткою ПП «ІК «Юг-інвест» на 1 арк.; нотаріально завірену заяву від імені ОСОБА_20 про відмову купівлі частки в статутному капіталі ПП «ІК «Юг-інвест» №4775 на 1 арк.; копію генеральної довіреності Корпорації «Брокман Кепітал» на ім`я ОСОБА_12 , виконану іноземною мовою на 2 арк.; генеральну довіреність про призначення ОСОБА_12 представником Корпорації «Брокман Кепітал», завірену печаткою та підписом приватного нотаріуса ОСОБА_26 на 3 арк.; копії документів виконаних іноземною мовою у вигляді апостилю та документації Корпорації «Брокман Кепітал» на 14 арк.; перекладені документи з англійської мови на українську мову у вигляді свідоцтва про реєстрацію Корпорації «Брокман кепітал» на 1 арк.; копії установчого договору та статуту Корпорації «Брокман Кепітал» на 1 арк.; копії договору про заснування Корпорації «Брокман Кепітал» на 2 арк.; копії статуту Корпорації «Брокман Кепітал» на 16 арк.; копії нотаріального засвідчення свідоцтва про реєстрацію та установчого договору та статуту Корпорації «Брокман Кепітал», засвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_16 , засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 2 арк.; копію ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_16 , засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.; копію паспорта громадянки України на ім`я ОСОБА_12 , засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 2 арк.; копію закордонного паспорту на ім`я ОСОБА_12 , засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.; копію ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_12 , засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.; копію паспорту громадянки України на ім`я ОСОБА_20 , засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.; копію ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_20 , засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 34248188 від 15.12.2011 року, завіреного приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.; витяг з Державного реєстру іпотек № 34248160 від 15.12.2011 року, завірений приватним нотаріусом ОСОБА_26 на 1 арк.;

- протокол огляду документів від 19.11.2019 року, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд документів, вилучених в ході проведення виїмки документів у приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_26 , за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 11, оф. 13;

- постанову про проведення виїмки від 08.10.2012 року, відповідно до якої слідчим постановлено провести виїмку в приміщенні КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційної справи на нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, провулок Сільськогосподарський, 2-А в повному обсязі;

- протокол виїмки від 19.10.2012 року з відповідними додатками, згідно якого на підставі постанови слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 08.10.2012 року проведено виїмку в приміщенні КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації», в ході якої вилучено: постанову від 20.02.2008 року про проведення із комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» у м. Одесі по вул. Троїцькій, 25, виїмку інвентаризаційних справ за адресами: м. Одеса, пров. Сільськогосподарський, 2; м. Одеса, пров. Сільськогосподарський, 2-А; матеріали, на підставі яких було оформлено зазначені інвентаризаційні справи; матеріали службового розслідування директора комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» щодо оформлення технічної документації на нерухомість, розташовану у м. Одесі по пров. Сільськогосподарський, 2-А; протокол виїмки від 20.02.2008 року, за результатами проведення виїмки із комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» у м. Одесі по вул. Троїцькій, 25;

- протокол огляду документів від 19.11.2012 року, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд документів, вилучених в ході проведення виїмки документів у приміщенні КП «Одеське міське БТІ справи на нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, пров. Сільськогосподарський, 2-А;

- постанову про проведення виїмки від 08.10.2012 року, відповідно до якої слідчим постановлено провести виїмку в приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_35 , оригіналів документів в повному обсязі щодо: засвідчення 15.12.2011 року вірності копій з оригіналів установчих документів Корпорації «Брокман Кепітал» та засвідчення підпису перекладача, який здійснював їх переклад, зареєстрованих в реєстрі за №№ 11735 та 11736; засвідчення 20.12.2011 року вірності копій з оригіналу генеральної довіреності від Корпорації «Брокман Кепітал» від 13.06.2006 року та засвідчення підпису перекладача, який здійснював їх переклад, зареєстрованих в реєстрі за №117392;

- протокол виїмки від 15.10.2012 року з відповідними додатками, згідно якого на підставі постанови слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 08.10.2012 року проведено виїмку в приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_35 , в ході якої вилучено: фотокопію реєстру нотаріальних дій №№ 11735-11742 на 3 арк., фотокопію реєстру нотаріальних дій №№ 11842-11844 на 2 арк.;

- протокол огляду документів від 19.11.2012 року, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд документів, вилучених в ході проведення виїмки у приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_35 ;

- витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №38515178 від 30.10.2012 року щодо об`єкту, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Сільськогосподарський, 2а;

- протокол огляду предметів та документів від 14.11.2012 року, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд документів та дискового накопичувача, вилучених 06.11.2012 року під час обшуку дому №17 за адресою: м. Одеса, вул. Демченко, 3 лінія, а саме: квитанції №6 від 13.04.2012 про внесення коштів в сумі 8000,00 гривень на карточний рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_37 згідно договору №1295950 від 1997-01-01 на 1 аркуші; виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - ТОВ «ІНКА І КО» від 27.12.2011 видана виконавчим комітетом Хмельницької міської ради Хмельницької області на 1 аркуші; довідки АА № 459967 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України - ТОВ «ІНКА І КО» від 27.12.2011 видана державним комітетом статистики України на 1 аркуші; довідки № 11024 від 30.01.2012 про взяття на облік платника податків ТОВ «ІНКА І КО» на 1 аркуші; свідоцтва №100267766 від 05.02.2010 про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «ІНКА І КО» на 1 аркуші; свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «ІНКА І КО» від 22.01.2010 на 1 аркуші; двох примірників протоколу №1 від 22.12.2011 загальних зборів учасників ТОВ «ІНКА І КО» на 2 аркушах. В кінці документу стоїть печатка вказаного товариства та підписи ОСОБА_38 та ОСОБА_39 ; повідомлення №33324 від 27.12.2011 про взяття на облік платника єдиного внеску ТОВ «ІНКА І КО» на 1 аркуші; двох примірників додатків до статуту ТОВ «ІНКА І КО», що є його невід`ємною частиною на 1 аркуші. В кінці документу стоїть підпис товариства та підписи ОСОБА_38 та ОСОБА_39 ; наказ ТОВ «ІНКА І КО» №2 від 23.12.2011 щодо вступу ОСОБА_40 до виконання обов`язків товариства на 1 аркуші; нотаріально завірену заяву ОСОБА_41 від 21.12.2011 щодо передачі ОСОБА_42 частки статутного капіталу ТОВ «ІНКА І КО» на 1 аркуші; статут ТОВ «ІНКА І КО» на 15 аркушах; договір банківського рахунку №276161 від 07.04.2008 укладений між АКБ «Південий» та ОСОБА_10 щодо відкриття рахунку на 2 аркушах. В кінці документу стоять підписи сторін та печатка банку; договір-анкету №3097022 від 26.12.2011 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_43 на 1 аркуші; договір №21 від 23.12.2011 про використання зразку підпису фізичної особи - клієнта банку, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_43 на 1 аркуші; свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_44 від 18.04.2002 на 1 аркуші; статут ПП «Пале Рояль» на 17 аркушах. В пакеті також знаходився дисковий накопичувач «Seagate» 320 GB PN:9KW2AG-500 SN:2GE3P4PS в корпусі чорного кольору зі шнуром USB світло-сірого кольору. При підключенні до стаціонарного комп`ютеру через вхід USB встановлено, що в пам`яті даного пристрою знаходиться 7 папок, 5 документів та 4 файли, в яких зберігаються фотографії, фільми, документи, різні програми та інше. При огляді за допомогою функції «пошук файлів та документів» та перегляді документів та файлів, які знаходяться в пам`яті дискового накопичувача документів та файлів, які містять назви «Белта Трейд», «Брокман Кэпитал», «Йода групп», «Belta Treid», «Brockman capital», «Iada Group» не виявлено та не знайдено. За допомогою функції «пошук файлів та документів» в пам`яті дискового накопичувача знайдено 5 папок та 47 документів, які містять назву ЧП «ИК «Юг-Трейд»;

- протокол огляду місця події від 11.01.2013 року з долученими фототаблицями, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд будівлі, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Сільськогосподарський провулок, 2-а;

- висновок експерта №12 від 25.02.2013 року, відповідно до якого рукописні записи від імені ОСОБА_10 в графах «Сторінку заповнив», «Сторінки картки заповнив», «Уповноважена особа», «Заявник» в описі документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 19.12.2011 року, реєстраційній картці на проведення державної реєстрації змін до установчих документів ПП «ІК Юг інвест» від 19.12.2011 виконані ОСОБА_10 ; Підписи від імені ОСОБА_10 в графах «Сторінку заповнив», «Сторінки картки заповнив», «Уповноважена особа», «Заявник» в описі документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 19.12.2011 року, реєстраційній картці на проведення державної реєстрації змін до установчих документів ПП «ІК Юг інвест» від 19.12.2011 виконані ОСОБА_10 ;

- висновок експерта №13 від 26.02.2013 року, відповідно до якого рукописні записи від імені ОСОБА_10 в графах «Сторінку заповнив», «Сторінки картки заповнив», «Уповноважена особа», «Заявник» в описі документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 19.12.2011 року, реєстраційній картці на проведення державної реєстрації змін до установчих документів ПП «ІК Юг інвест» від 19.12.2011 виконані ОСОБА_10 ; Підписи від імені ОСОБА_10 в графах «Сторінку заповнив», «Сторінки картки заповнив», «Уповноважена особа», «Заявник» в описі документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 19.12.2011 року, реєстраційній картці на проведення державної реєстрації змін до установчих документів ПП «ІК Юг інвест» від 19.12.2011 виконані ОСОБА_10 ;

- технічний паспорт на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_2 від 29.04.2011 року;

- висновок експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №4852/4853/13-42/6598/13-45 від 15.07.2013 року з відповідними фототаблицями, відповідно до якого встановлено, що відповідно до даних Фінансових звітів суб`єкта малого підприємництва Приватного підприємства «Інвестиційна компанія Юг-Інвест», а саме: Балансів (Форма № 1-м) на 30 вересня 2011 р. та 31 грудня 2011 р., балансова вартість активів (майно і в тому числі майнові вимоги) товариства станом на 30.09.2011 р. та 31.12.2011 р. (а отже і на 13.09.2011 р. та 20.12.2011 р.), відображених у статтях активу балансу (7 876,4 тис. грн.), за вирахуванням балансової вартості пасивів (зобов`язання та забезпечення майбутніх витрат і платежів) товариства, відображених у статтях пасиву балансу (0,9 тис. гри.), становить 7 875,5 тис. грн. (сім мільйонів вісімсот сімдесят п`ять тисяч п`ятсот гривень). Приватним підприємством «Інвестиційна компанія Юг-Інвест», на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2007 року, придбано нежитлові будівлі загальною площею 5995,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Сільськогосподарський, 2-а, частка 1/1, за 7 876 000,00 грн. з ПДВ, в т.ч.: ПДВ 20% - 1 312 667,00 грн., без ПДВ - 6 563 333,00 грн. ( або 6563,3 тис. грн.), право власності на які зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 04.10.2007 року. Відповідно до даних Балансів (Форма № 1-м) Приватного підприємства «Інвестиційна компанія Юг-Інвест» на 30 вересня 2011 р. та 31 грудня 2011 р. (а отже і на 13.09.2011 р. та 20.12.2011 р.), балансова вартість необоротних активів становить 6 563,3 тис. грн., в тому числі залишкова вартість основних засобів 6563,3 тис. грн. (шість мільйонів п`ятсот шістдесят три тисячі триста гривень). Ринкова вартість комплексу будівель і споруд, розташованого на території військового містечка № НОМЕР_2 в Приморському адміністративному районі м.Одеса провулку Сільськогосподарському 2-а, перелік яких наведено в наданому на дослідження технічному паспорті БТІ від 29.04.2011, які належать Приватному підприємству Інвестиційна компанія Юг-Інвест, та є єдиним активом підприємства часткою 1/1, а саме: спортивний зал №1 пл. 1135,4 кв.м - 5 088 863 (п`ять мільйонів вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят три) гривні; спортивний зал №2 з адміністративними приміщеннями пл. 651,3 кв.м - 3 076 741 (три мільйони сімдесят шість тисяч сімсот сорок одна) гривня; комплекс біля басейну з підвалом 1380,9 кв.м - 5 362 035 (п`ять мільйонів триста шістдесят дві тисячі тридцять п`ять) гривень; казарма з підвалом 417,7 кв.м - 2 709 620 (два мільйони сімсот дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень; бойлерна пл. 311,9 кв.м - 714847 (сімсот чотирнадцять тисяч вісімсот сорок сім) гривень; бігова доріжка (підземний комплекс) 623,3 кв.м - 486511 (чотириста вісімдесят шість тисяч п`ятсот одинадцять) гривень; басейн пл. 1050,0 кв.м - 456876 (чотириста п`ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень; басейн пл. 425,0 кв.м. - 679728 (шістсот сімдесят дев`ять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень, загальною площею 5995,5 кв.м. станом на період з 13.09.2011 по 20.12.2011 становила 18 575 221 (вісімнадцять мільйонів п`ятсот сімдесят п`ять тисяч двісті двадцять одна) гривна. Ринкова вартість 50% корпоративних прав (майнових прав) Приватного підприємства Інвестиційна компанія Юг-інвест» станом на період з 13.09.2011 по 20.12.2011 становила 9 287 610,50 (дев`ять мільйонів двісті вісімдесят сім тисяч шістсот десять гривень 50 копійок);

- висновок експерта №18-254 від 26.04.2013 року з ілюстративними таблицями та компакт-диском, відповідно до якого на жорсткому диску «Seagate» модель: 9KW2AG-500, серійний номер 2GE3P4PS об`єм 320 Гб, та на жорсткому диску «Seagate» модель: ST9120822AS об`ємом 120 Гб, серійний номер: 5LZ50EDR наданого на дослідження ноутбуку «ASUS» модель: F5RL, серійний номер: 79N0BAS406334 виявлено 5490 файлів з ключовими словами: «Белта трейд», «Брокман кепитал», «Йада груп», «Belta Treid», «Brockman capital», «Iada group», 400000, 600000, ПП «ІК «Юг-інвест», ЧП «ИК «Юг-Инвест», Калмакан, Вера, Йора, Акишева, Yora, Akisheva та 3872 графічні файли, які містять зображення печаток, штампів підприємств, бланків, титульних листів суб`єктів господарської діяльності;

- висновок експерта №137 від 14.06.2013 року, згідно якого електронне зображення тексту документа, що міститься у файлі «GENERAL POWER OF ATTORNEY», є ідентичним зображенню тексту першого аркуша копії довіреності корпорації «BROKMAN CAPITAL CORP» на особу «Yora Andriy Petrovich». Електронне зображення тексту документа, що міститься у файлі «GENERAL POWER OF ATTORNEY page 2 of 2» є ідентичним зображенню тексту другого аркуша копії довіреності корпорації «BROKMAN CAPITAL CORP» на особу « ОСОБА_45 »;

- висновок експерта №147 від 20.06.2013 року з додатками, згідно якого електронне зображення тексту документа, що міститься у файлі «NOTARIAL CERTIFICATION (1), є ідентичним зображенню тексту копії аркуша про нотаріальне засвідчення довіреності корпорації «BROKMAN CAPITAL CORP» на особу «Yora Andriy Petrovich» від 13.06.2006 року крім тексту «March, 2011», який відрізняється від тексту «June, 2006» у досліджуваній копії документу;

- протокол огляду предмету від 01.06.2013 року з додатками, відповідно до якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляду предмету: DVD-R диску з файлами виявленими під час проведення комп`ютерно-технічної експертизи №18-254, в ході якої з комп`ютера та жорсткого диску (що належить ОСОБА_10 ) були вилучені електронні файли. З метою огляду вмісту диску його поміщено до зчитувального пристрою стаціонарного комп`ютера. При Відкритті диску в кореневому каталозі виявлено 2 папки під назвою: 1) «графічні зображення»; 2 ) «документи». При відкритті папки «графічні зображення» та її внутрішньої папки «Виявлені файли» встановлено що в ній знаходиться 3871 графічне зображення. При перегляді даних зображень встановлено, що вони несуть на собі відображення документів або їх фрагментів. Також під час перегляду було виявлено наступні файли:

- файл «BeltaTrade». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №1

- файл «BeltaTrade2». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №2

- файл «BeltaTrade5». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №3

- файл «Carved [49067]», який містить кольорове зображення печатки з текстом «REGISTRAR GENERAL BELIZE». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №4

- файл «Good standing2». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №5

- файл «РоА Recoil». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №6

- файл «РоА Recoil 001». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №7

- файли «statut ug» «statut ug 001» «statut ug 003» «statut ug 004» «statut ug 005» «statut ug 006» «statut ug 007» які є відображенням листів статуту ПП «ІК «Юг-інвест». Дані файли було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №8.

При відкритті папки «документи» та її внутрішньої папки «Виявлені документи» встановлено що в ній знаходиться 5490 документів у форматі «Microsoft Offise Word». При перегляді даних документів виявлено наступні файли:

- файл «belta trade РЕКВИЗИТЫ». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №9

- файл «BeltaTradeLimited Перевод Апостиля». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток № 10

- файл «BeltaTradeLimited Перевод Устава 2». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток № 11

- файл «ВVI Brokman Согр. 2010». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток № 12

- файл «GENERAL POWER OF ATTORNEY». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №13

- файл «GENERAL POWERS OF ATTORNEY page 2 of 2». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №14

- файл «GOOD STANDING BVI». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №15

- файл «NOTARIAL CERTIFICATION». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток № 16

- файл «NOTARIAL CERTIFICATION (1)». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток № 17

- файл «ДОПОЛНЕНИЕ 1». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №18

- файл «ДОПОЛНЕНИЕ 3». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №19

- файл «ДОПОЛНЕНИЕ 4». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №20

- файл «ПРОТОКОЛ ЮЕ ИНВЕСТ Выход Белты 2 Йора». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №21

- файл «ПРОТОКОЛ ЮГ ИНВЕСТ Выход Белты 2 Йора[340976]». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №22

- файл «ПРОТОКОЛ ЮГ ИНВЕСТ Выход Белты[261186]». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №23

- файл «ПРОТОКОЛ ЮГ ИНВЕСТ Выход Брокман Кепитал». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №24

- файл «ПРОТОКОЛ ЮГ ИНВЕСТ Выход ОСОБА_46 - 2». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №25

- файл «ПРОТОКОЛ ЮГ НВЕСТ 2». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №26

- файл «ПРОТОКОЛ ЮГ НВЕСТ Зміна Директора». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №27

- файл «ПРОТОКОЛ ЮГ НВЕСТ Зміна Директора[340974]». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №28

- файл «Устав ЮГ НВЕСТ 2». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №29

- файл «Устав ЮГ НВЕСТ 3 - 2[261170]». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №30

- файл «Устав ЮГ НВЕСТ 14.12.2011». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №9

- файл «Устав ЮГ НВЕСТ 20.12.2011». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №31

- файл «Устав ЮГ НВЕСТ[261172]». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №32

- файл «Уставные Юг-Инвест». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №33

- файл «Допит - Маліновський». Даний файл було роздруковано за допомогою принтеру «Samsung» та долучено до протоколу огляду як додаток №34.

Крім того під час огляду диску виявлено два файли які містять назву виявлених під час експертизи документів, їх дату створення та редагування. Зі змісту даних файлів виготовлено витяг, який містить відомості про дату створення та редагування оглянутих в ході цього огляду файлів. Витяги роздруковані та долучені до протоколу огляду як додатки № 35 та № 36 відповідно;

- висновок експерта № 99 від 29.03.2013 року з додатками, відповідного до якого текст розписки, яка надана на дослідження та починаються словами: «Расписка. Я, Рабзи А…» і що закінчується словами: «… (підпис) ОСОБА_47 », підпис після тексту розписки, вірогідно виконані ОСОБА_10 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 15.03.2013 року з відповідними зразками підписів ОСОБА_10 , відповідно до якого на підставі добровільної згоди, слідчим відібрано у ОСОБА_10 зразки рукописного тексту та підписів для проведення почеркознавчої експертизи;

- постанову про проведення виїмки від 08.10.2012 року, відповідно до якої слідчим постановлено провести виїмку в приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21 , за адресою: АДРЕСА_3 , договору купівлі-продажу від 20.12.2011 року між Корпорацією «Брокман кепітал» в особі другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та Компанією «Паладін Шипінг ко. ЛТД» в особі ОСОБА_20 , відносно майнових прав власника (засновника) на ПП «ІК «Юг-інвест», який зареєстрований в реєстрі під № 13411, а також всіх наявних документів на підставі яких цей договір був посвідчений;

- протокол виїмки від 16.10.2012 року з відповідними додатками, згідно якого на підставі постанови слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 08.10.2012 року проведено виїмку в приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21 , за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якої вилучено: договір купівлі-продажу від 20.12.2011 року, відповідно до якого Продавець Корпорація «БРОКМАН КЕПІТАЛ» в особі другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та покупець Компанія «ПАЛАДІН ШИПІНГ КО. ЛТД» в особі ОСОБА_20 уклали вказаний договір, предметом якого є майнові права власника (засновника) на ПП «ІК «Юг-інвест» у розмірі 50%, який скріплено підписами вказаних осіб; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 34319350 від 20.12.2011 року: свідоцтво №1 від 19.12.2011 року, відповідно до якого Корпорація «Брокман кепітал» є власником майнових прав власника (засновника) на Підприємство, в розмірі 50%, що складає 7 500 000 гривень; копію свідоцтва про державну реєстрацію ПП «ІК «Юг-інвест» серія А01 №320534; копію статуту приватного підприємства «Інвестиційна Компанія ЮГ- Інвест», затвердженого Протоколом загальних зборів від 15.12.2011 року; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПП «ІК Юг-інвест»; копію довідки АА № 490839 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України щодо ПП «ІК Юг-інвест», згідно якої власником підприємства є ОСОБА_16 ; заяву на ім`я приватного нотаріуса ОСОБА_21 від імені представника ОСОБА_20 ; копії документів виконаних іноземною мовою та завірені печаткою з надписом «фотокопія»; копію тексту з перекладом з англійської мови на українську мову апостиля; копію довіреності від компанії «Стардон Холдінгз ЛТД» на ім`я представника ОСОБА_48 на представлення інтересів компанії; копію тексту виконаного іноземною мовою; копію тексту з перекладом з англійської мови на українську мову свідоцтва про реєстрацію; копію установчого договору та статуту Корпорації «Брокман кепітал»; копії документів виконаних іноземною мовою, а також копію тексту генеральної довіреності на ім`я другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження від Корпорації «Брокман кепітал»; копію паспорта громадянина України на ім`я другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження; копії документів виконаних на іноземній мові; копію перекладу з англійської мови на російську мову апостиля; копії документів виконаних іноземною мовою; копію перекладу з англійської мови на російську мову апостиля; копію статуту компанії «Паладін Шипінг КО, ЛТД»; копію договору відповідно до закону про міжнародні ділові компанії 1990 року, копії документів виконаних іноземною мовою; копію перекладу з англійської мови на російську мову апостиля; копію довіреності компанії «Паладін Шипінг КО, ЛТД» на представлення інтересів компанії на ім`я ОСОБА_48 ; копію документів виконаних іноземною мовою; копію сертифікату про ділову репутацію «Компанії Паладін Шипінг ко., ЛТД» відповідно до Закону про міжнародні комерційні компанії Белізу 1990 року (№ 9 від 1990); копію паспорту громадянки України та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію протоколу зборів учасників ПП «ІК «Юг-інвест» від 20 грудня 2011 року;

- протокол огляду документів від 19.11.2012 року, згідно якого слідчим в присутності двох понятих проведено огляд документів, вилучених в ході проведення виїмки у приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського округу ОСОБА_21 ;

- копію з реєстру нотаріальних дій №№ 8603-8612 приватного нотаріуса Одеського міського округу ОСОБА_21 ;

- копію договору купівлі-продажу від 13.09.2011 року, укладеного між Компанією «БЕЛТА ТРЕЙД» в особі представника ОСОБА_49 (продавець) з однієї сторони, та Компанією «СТАРДОН ХОЛДІНГЗ ЛТД», в особі представника ОСОБА_20 (покупець), предметом якого стали 50% майнових прав власника (засновника) на ПП «ІК «Юг-інвест», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21 13.09.2011 року Р№8603;

- копію витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №32935514 від 13.09.2011 року;

- копію статуту ПП «ІК «Юг-інвест» (нова редакція), затвердженого Протоколом загальних зборів від 21.03.2011 року;

- копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПП «ІК «Юг-інвест»;

- копію заяви ОСОБА_16 про відмову від права переважної покупки майнових прав власника (засновника) на ПП «ІК «Юг-інвест»;

- копію протоколу зборів учасників ПП «ІК «Юг-інвест» від 13.09.2011 року;

- документи, перекладені з англійської на українську мову, а саме: свідоцтво про реєстрацію Компанії «Белта Трейд», установчий договір та статут Компанії «Белта Трейд», протокол Перших Зборів Компанії «Белта Трейд», міжнародний закон про компанії (виправлене видання 2000 року), довіреність, видана 05.02.2009 року Компанією «Белта Трейд», якою ОСОБА_50 уповноважено представляти інтереси компанії, свідоцтво про реєстрацію компанії «Стардон Холдінгз ЛТД.», статут і засновницький договір компанії «Стардон Холдінгз ЛТД.», довіреність, видану компанією «Стардон Холдінгз ЛТД.» ОСОБА_51 з правом особистого підпису діяти від імені Компанії;

- протокол обшуку від 06.11.2012 року, відповідно до якого старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України в присутності понятих та власника житлового приміщення ОСОБА_52 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведений обшук, в ході якого з кімнат будинку вилучені наступні речі та документи: ноутбук марки «Асус» моделі F5RL, з`ємний жорсткий диск марки «Seagate» серійний номер: 2GE3P4PS, квитанцію №6 від 13.04.2012 р., виписку з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на ТОВ «ІНКА І КО», довідку АА № 459967, довідку № 11024, свідоцтво №100267766 на ТОВ «ІНКА І КО», свідоцтво про Державну реєстрацію ТОВ «ІНКА І КО», два примірника протоколу №1 від 22.12.2011 року Загальних зборів учасників ТОВ «ІНКА І КО», повідомлення №33324 від 27.12.2011 року, додаток до статуту ТОВ «ІНКА І КО» від 27.12.2011 року, наказ ТОВ «ІНКА І КО» №2 від 23.12.2011 року, нотаріально завірену заяву ОСОБА_41 від 21.12.2011 року, статут ТОВ «ІНКА І КО» з додатком до такого статуту, договір банківського рахунку №276161 від 07.04.2008 року, договір-анкета №3097022, договір №21 від 23.12.2011 року, свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_53 , статут ПП «Пале Рояль»;

- протокол огляду від 09.08.2013 року, згідно якого слідчим в присутності двох понятих за участю представника компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД» ОСОБА_17 , проведений огляд кабінету на другому поверсі у приміщенні, розташованому за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дор., 172/1, в ході якого ОСОБА_17 пояснив, що у приміщенні зазначеного кабінету він 18.01.2012 року він передав ОСОБА_10 30000 доларів США, а ОСОБА_10 написав та передав йому розписку про отримання вказаних грошових коштів;

- протокол огляду від 09.08.2013 року, згідно якого слідчим в присутності двох понятих за участю засновника ТОВ «Чорноморський суднохідний менеджмент» ОСОБА_18 , проведений огляд кабінету на п`ятому поверсі у приміщенні, розташованому за адресою: м.Одеса, Люстдорфська дор., 172/1, в ході якого ОСОБА_18 пояснив, що саме у зазначеному кабінеті він передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 260 000 доларів США для подальшої передачі першій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження;

- постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 року у справі №916/2122/13, згідно якої визнано недійсним з моменту укладення договір від 03.10.2007 року купівлі-продажу нежитлових будівель загальною площею 5995,5 кв.м., що знаходяться у м. Одесі, пров. Сільськогосподарський, 2а, укладений між ПП «ІК «Юг-інвест» та ТОВ «Грін Коін»;

- постанову Вищого господарського суду України від 01.12.2014 року у справі №916/2122/13, згідно якої постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 року у справі №916/2122/13 було залишено без змін;

- постанову судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі №3-54гс15, відповідно до якої в задоволенні заяви ПП «ІК «Юг-інвест» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 01.12.2014 року у справі №916/2122/13 було відмовлено;

- рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2015 року у справі №6-15/179-09-6390, яким за Міністерством оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) визнано право власності на об`єкти нерухомості: нежитлові будівлі військового містечка № 216, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Сільськогосподарський, 2(2а), а саме: бойлерну обсягом 2204 куб.м, комплекс біля басейну 5497 куб.м, басейни № 1 площею 1050 кв.м та № 2 площею 425 кв.м, бігову доріжку 2758 куб.м, казарму 2882 куб.м, спортивний зал № 1 6580 куб.м, спортивний зал № 2 і адміністративне приміщення 5370 куб.м, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 5995,5 кв.м.;

- постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 року по справі 6-15/179-09-6390, якою рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2015 року у справі №6-15/179-09-6390 залишено без змін;

- постанову колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного суду від 04.09.2018 року у справі № 6/363, відповідно до якої з Міністерства оборони України на користь ТОВ «ГРІН КОІН» стягнуто грошові кошти у сумі 6 621 666,67 гривень;

- постанову про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи від 19.11.2012 року, згідно якої по кримінальній справі № 24-368 призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ДНДЕКЦ МВС України;

- відповідь в.о. заступника начальника Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 09.06.2015 року на запит від 18.05.2015 року.

Також під час судового розгляду був допитаний обвинувачений ОСОБА_10 , який не визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті, та показав суду першої інстанції, що дійсно, він в якості юриста за проханням першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з яким він перебував у дружніх стосунках, надавав консультації та приймав участь в оформленні та підготовці документів з відчуження корпоративних прав ПП «ІК «Юг-інвест». При цьому, зазначив, що про умови угод та відповідну оплату йому не було нічого відомо, будь-які грошові кошти за вказані угоди він не отримував, як і не отримував будь-якої винагороди за власну юридично-консультаційну роботу. За фактом інкримінованого йому заволодіння 300 000 доларів США повідомив, що до вказаних дій він будь-якого відношення не має. При цьому, зазначив, що дійсно, одного разу він отримував від ОСОБА_17 30 000 доларів США для передачі першій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, які ним й були передані такій особі. При цьому, за що вказані грошові кошти були надані йому не було відомо. В частині інкримінованого йому отримання 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США повідомив, що вказані грошові кошти ні від ОСОБА_18 , ні від ОСОБА_17 він ніколи не отримував. Щодо факту інкримінованої йому причетності до підробки документів, зазначив, що матеріали даного кримінального провадження не містять жодного допустимого доказу на підтвердження факту підробки довіреності за обставинами даного кримінального провадження. Виявлення зображення такої довіреності на його з`ємному диску, по-перше, не підтверджує, що він її підробив, а по-друге, він не пригадує, щоб загружав таку довіреність на свій з`ємний диск. Яким чином текст такої довіреності був виявлений на його з`ємному диску він може тільки припускати. При цьому, зазначив, що саму довіреність він отримав від другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Так, за першим епізодом інкримінованого ОСОБА_10 обвинувачення за фактом вчинення останнім за попередньою змовою з двома особами, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме за фактом заволодіння 50% корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест», які належать ОСОБА_16 , вартістю 9 287 610,50 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах, суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Відтак, для доведеності пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_10 обвинувачення за вказаним епізодом інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суду слід встановити наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 всіх елементів даного складу злочину, зокрема наявності в його діях об`єктивної та суб`єктивної сторін такого складу злочину. При цьому, згідно постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №712/7368/13-к, відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії осіб, поведінка яких оцінюється, можуть знаходитися в іншій юридичній площині, ніж кримінальна, а саме: свідчити про наявність цивільного або господарського спору.

Згідно пред`явленого ОСОБА_10 за вказаним епізодом обвинувачення за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, об`єктивна сторона даного складу злочину зводиться до зловживання останнім за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, довірою ОСОБА_12 за обставинами, як вони викладені в обвинувальному акті. В подальшому, згідно пред`явленого обвинувачення, фактичне зловживання довірою ОСОБА_12 призвело до того, що остання, не усвідомлюючи злочинного характеру дій ОСОБА_10 та двох осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, будучи впевненою в добросовісності їхніх намірів, повідомила власнику ПП «ІК «Юг-інвест» потерпілому ОСОБА_16 зміст домовленостей між нею та зазначеними особами. Згідно обвинувального акту, викладене, в подальшому, призвело до фактичного введення в оману потерпілого ОСОБА_16 , що в результаті призвело до придбання обвинуваченим ОСОБА_10 , права на майно ПП «ІК «Юг-інвест» шляхом зловживання довірою (шахрайства), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

З огляду на викладене, суд першої інстанції констатував, що за вказаним епізодом інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, способом придбання права на майно стало зловживання довірою. При цьому, згідно сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_10 , таке зловживання довірою здійснювалося відносно громадянки ОСОБА_12 , яка в рамках даного кримінального провадження визнана потерпілою відносно дій, які, між тим, в провину обвинуваченому ОСОБА_10 не ставляться, в зв`язку з чим, суд першої інстанції не надавав таким діям правової оцінки при вирішенні пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 .

За таких обставин суд першої інстанції вважав за необхідне надати оцінку наявності в діях ОСОБА_10 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та встановити, що собою являє зловживання довірою, як спосіб придбання права на майно в рамках даного кримінального провадження; відносно якої особи таке зловживання довірою повинно бути спрямовано, щоб останнє вважалося способом придбання права на майно, шляхом зловживання довірою; та яка роль при встановленні складу такого злочину самої потерпілої особи.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до ст. 190 КК шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього.

Як вбачається з постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року у справі №5-250кс16, згідно судової практики особливістю шахрайства вважається те, що особа, яку зазвичай позначають як потерпілого (це власник або особа, якій ввірене чи під охороною якої перебуває майно) і воля якої сфальсифікована обманом чи зловживанням довірою, бере безпосередню участь у передачі майна чи права на нього. Для кваліфікації скоєного як шахрайства не має значення рівень витонченості обману, ступінь обачності або, навпаки, легковажності потерпілого. Важливо лише, щоб у конкретній ситуації потерпілий не усвідомлював факту застосування щодо нього обману (зловживання довірою), щоб обманні дії винного були ефективними в аспекті успішного заволодіння чужим майном (правом на нього). Обов`язковою ознакою шахрайства визнається вже згадувана добровільність передачі майна чи права на нього; щоправда така добровільність має умовний (уявний) характер, адже насправді дії зазначених осіб щодо передачі майна чи права на нього зумовлені тим, що вони введені в оману. Між діянням винного і помилкою потерпілої особи, яка передає майно, повинен бути причинний зв`язок.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що, згідно обвинувального акту вбачається, що в рамках даного кримінального провадження за даним епізодом інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 обвинувачення за фактом придбання права на майно ПП «ІК «Юг-інвест» шляхом зловживання довірою (шахрайства), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, потерпілою особою є власник ПП «ІК «Юг-інвест» ОСОБА_16 , який, згідно обставин викладених в обвинувальному акті, й підписував протокол зборів учасників від 21.03.2011 року, відповідно до якого частка в статутному капіталі підприємства в розмірі 50% перейшла компанії «Белта Трейд» (Беліз), нову редакцію статуту підприємства, відповідно до якого 50% корпоративних прав на нього є його власністю, а інші 50% - компанії «Белта Трейд» (Беліз), а в подальшому, який власне й відмовився від здійснення права переважної купівлі частки у статутному капіталі підприємства.

Між тим, суд першої інстанції констатував, що до матеріалів даного кримінального провадження не було долучено відповідних доказів, які б підтверджували власність або ж володіння потерпілим ОСОБА_16 вказаними 50% корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест», оскільки згідно наявних в провадженні матеріалів вбачається, що їх власником (володільцем) до 21.03.2011 року виступав громадянин ОСОБА_24 . Зокрема, як вбачається з наявного в матеріалах кримінального провадження протоколу зборів учасників приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Юг-інвест» від 21.03.2011 року, зборами було задоволено заяву ОСОБА_24 про вихід із складу засновників (учасників) ПП «ІК «Юг-інвест» та передачу частки в статутному капіталі ПП «ІК «Юг-інвест» в розмірі 7 500 000 гривень, що дорівнює 50% статутного фонду ПП «ІК «Юг-інвест».

За таких обставин, суд першої інстанції беззаперечно встановив, що, оскільки згідно доводів сторони обвинувачення в обвинувальному акті інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_10 дії здійснювалися на початку березня 2011 року, тобто до 21.03.2011 року, твердження про здійснення будь-яких шахрайських дій за вказаним епізодом злочинної діяльності відносно потерпілого ОСОБА_16 , як і ймовірна добровільність передачі ним права на майно за обставинами даного кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки останній на момент таких інкримінованих згідно обвинувального акту дій не був власником/володільцем 50% корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест».

Разом з тим, суд першої інстанції надав оцінку версії того, що навіть якщо й припустити, що власником/володільцем 50% корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест» виступав саме потерпілий ОСОБА_16 , то згідно обвинувального акту будь-які дії, які б полягали у можливому зловживанні довірою з боку обвинуваченого ОСОБА_10 , за попередньою змовою з двома особами, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження, по відношенню до потерпілого ОСОБА_16 не здійснювалися, що випливає з сформульованого обвинуваченому ОСОБА_10 обвинувачення, згідно якого інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_10 зловживання довірою здійснювалося відносно громадянки ОСОБА_12 , яка хоча й є потерпілою в рамках даного кримінального провадження, однак відносно дій, які обвинуваченому ОСОБА_10 в провину не ставляться. Більше того, зловживання довірою, як спосіб придбання права на майно може бути здійснено особою, яка користується довірою потерпілого, однак будь-які докази, які б могли свідчити про наявність у потерпілого ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_10 будь-яких дружніх, чи близьких відносин, які б в свою чергу могли свідчити про наявність між ними довірливих стосунків колегії суддів надані не були.

За таких обставин, суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи сторони обвинувачення в частині можливого обману потерпілого ОСОБА_16 за обставинами даного кримінального провадження, оскільки в цілому така кваліфікуюча ознака як придбання права на майно, шляхом обману обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно кримінальної правової кваліфікації його дій, в вину не ставиться.

В частині інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 привласнення та розпорядження на власний розсуд грошовими коштами у сумі 3 188 920 гривень, якими останній згідно обвинувального акту заволодів за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, в результаті продажу компанії «Стардон Холдінгз ЛТД» 50% корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест», в зв`язку з чим сформульоване ОСОБА_10 обвинувачення зводиться до придбання останнім права на 50% корпоративних прав (майнових прав) ПП «ІК «Юг-інвест», шляхом зловживання довірою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, суд першої інстанції зазначив про таке.

Так, суд першої інстанції вважав, що в рамках даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було надано будь-яких доказів, які б підтверджували вищенаведені обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 привласнення та розпорядження на власний розсуд вищезазначеними грошовими коштами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно п. 5 дослідженого колегією суддів договору купівлі-продажу від 13.09.2011 року, сторонами якого в якості продавця виступила компанія «БЕЛТА ТРЕЙД», в особі представника ОСОБА_49 , а в якості покупця виступила компанія СТАРДОН ХОЛДІНГЗ ЛТД, в особі представника ОСОБА_20 , предметом якого були майнові права власника (засновника) на ПП «ІК «ЮГ-ІНВЕСТ» у розмірі 50%, продаж вищезазначеної частки за домовленістю сторін вчинявся за 3 188 920 гривень, що в еквіваленті складало 400 000 доларів США по курсу НБУ станом на 13.09.2011 року. При цьому, розрахунок проведено повністю за місцем знаходження сторін договору. В свою чергу підписанням такого договору сторони засвідчили, що розрахунки за предмет продажу здійснені повністю, й будь-які претензії до покупця по оплаті з боку продавця відсутні.

З показань свідка ОСОБА_20 убачається, що грошові кошти нею передавалися представнику компанії «Белта Трейд» - ОСОБА_30 свою чергу будь-які інші особи, які були присутні під час укладання вищеназваної угоди в ході судового розгляду не допитувалися.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_10 був кінцевим бенефіціаром вищеназваної угоди з продажу майнових прав ПП «ІК «Юг-інвест» компанії «Стардон Холдінгз ЛТД», суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що стороною обвинувачення не доведено придбання обвинуваченим ОСОБА_10 , за попередньою змовою з двома особами, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження, права на 50% корпоративних прав (майнових прав) ПП «ІК «Юг-інвест».

При цьому, доводи ж самого обвинуваченого ОСОБА_10 , в частині надання консультацій та його участі в оформленні та підготовці документів з відчуження корпоративних прав ПП «ІК «Юг-інвест» стороною обвинувачення в ході судового розгляду спростовано не було.

Водночас з показань потерпілого ОСОБА_16 убачається, що обвинувачений ОСОБА_10 виступав в якості юриста, за що, власне, отримував грошові кошти, що також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , які пояснили, що обвинуваченого ОСОБА_10 ним представили в якості юриста, а також свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що обвинувачений ОСОБА_10 представляв інтереси компанії ПП «ІК «Юг-інвест».

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за даним епізодом інкримінованих ОСОБА_10 дій, а саме причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та відповідними наслідками за обставинами даного кримінального провадження.

Разом з тим, суд першої інстанції надав оцінку щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 суб`єктивної сторони складу даного злочину за вказаним інкримінованим останньому епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, згідно постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №712/7368/13-к, із суб`єктивної сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. При цьому, згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Однак, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_10 за вказаним епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, будь-яка згадка про форму вини, мотив і мету дій обвинуваченого ОСОБА_10 в обвинувальному акті відсутні, а тому з урахуванням встановленої судом першої інстанції відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за обставинами даного інкримінованого останньому епізоду злочинної діяльності, викладене само по собі спростовує наявність умислу та корисливого мотиву у обвинуваченого ОСОБА_10 на вчинення інкримінованих йому дій.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду не було доведено наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 , за вказаним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності, складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання права на майно шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, а відтак вмотивовано виправдав обвинуваченого ОСОБА_10 за вказаним епізодом інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення.

Так, за другим епізодом інкримінованого ОСОБА_10 обвинувачення за фактом вчинення останнім за попередньою змовою з двома особами, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме за фактом повторного заволодіння 50% корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест», які належать ОСОБА_16 , вартістю 9 287 610,50 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах, суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання доведеності пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення за вказаним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності, суд першої інстанції вважав за необхідне встановити наявність в діях останнього всіх елементів складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в тому числі й об`єктивної та суб`єктивної сторін такого складу злочину.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2007 року, ТОВ «ГРІН КОІН», іменоване в подальшому як «Продавець» в особі ОСОБА_25 , та ПП «ІК «Юг-інвест», іменоване в подальшому як «Покупець» в особі директора ОСОБА_24 , уклали вказаний договір, предметом якого стали нежитлові будівлі загальною площею 5995,5 кв.м., що знаходяться у м. Одесі, провулок Сільськогосподарський, 2-а, які фактично, з огляду на те, що згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №4852/4853/13-42/6598/13-45 від 15.07.2013 року останні були єдиним активом ПП «ІК «Юг-інвест», а отже виключно вони становили вартість корпоративних прав ПП «ІК «Юг-інвест», й були предметом інкримінованих шахрайських дій за обставинами даного кримінального провадження.

Як вбачається з нової редакції статуту ПП «ІК «Юг-інвест», затвердженої протоколом загальних Зборів від 12.09.2011 року, власником 50% статутного капіталу ПП «ІК «Юг-інвест» був ОСОБА_16 .

Між тим, суд першої інстанції встановив, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 року у справі №916/2122/13, договір від 03.10.2007 року купівлі-продажу нежитлових будівель загальною площею 5995,5 кв.м., що знаходяться у м. Одесі, пров. Сільськогосподарський, 2а, укладений між ПП «ІК «Юг-інвест» та ТОВ «Грін Коін», визнаний недійсним з моменту укладення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2014 року у справі №916/2122/13, вищезазначену постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 року у справі №916/2122/13 було залишено без змін.

Постановою судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі №3-54гс15, в задоволенні заяви ПП «ІК «Юг-інвест» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 01.12.2014 року у справі №916/2122/13 було відмовлено.

Крім того, рішенням господарського суду Одеської області від 16.02.2015 року у справі №6-15/179-09-6390, за Міністерством оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) визнано право власності на об`єкти нерухомості: нежитлові будівлі військового містечка № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (2а), а саме: бойлерну обсягом 2204 куб.м, комплекс біля басейну 5497 куб.м, басейни № 1 площею 1050 кв.м та № 2 площею 425 кв.м, бігову доріжку 2758 куб.м, казарму 2882 куб.м, спортивний зал № 1 6580 куб.м, спортивний зал № 2 і адміністративне приміщення 5370 куб.м, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 5995,5 кв.м.

В свою чергу постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 року по справі 6-15/179-09-6390, вказане рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2015 року у справі №6-15/179-09-6390 залишено без змін.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що ПП «ІК «Юг-інвест» на законних підставах правомірно ніколи не володіло нежитловими будівлями загальною площею 5995,5 кв.м., що знаходяться у м. Одесі, провулок Сільськогосподарський, 2-а, а отже, відносно потерпілого ОСОБА_16 не могло бути здійснено будь-яких шахрайських дій з приводу вказаного майна за обставинами, як вони викладені в обвинувальному акті, й відповідно, про будь-яку добровільність передачі права на 50% корпоративних прав ПП «ІК «Юг-інвест» з боку потерпілого ОСОБА_16 в рамках даного кримінального провадження говорити не можна.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_10 інкримінується придбання права на майно, за обставинами даного кримінального провадження, шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб. Між тим, з обвинувального акту жодним чином не вбачається яким чином та в якій формі обвинуваченим ОСОБА_10 здійснювався обман відносно потерпілого ОСОБА_16 . Більше того, в обвинувальному акті зазначається, що обвинувачений ОСОБА_10 , спільно з першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , яка діяла в інтересах ОСОБА_16 , запропонували свою допомогу в реалізації 50% прав на ПП «ІК «Юг-інвест». В подальшому, обвинувачений ОСОБА_10 , спільно з двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, повідомили ОСОБА_12 , що для успішної реалізації 50% корпоративних прав на ПП «ІК «Юг-інвест» необхідно оформити їх на підприємство-нерезидента України, в зв`язку з чим, ОСОБА_12 , не усвідомлюючи злочинного характеру дій указаних осіб та будучи впевненою в добросовісності їх намірів, погодилася на таку пропозицію, після чого повідомила ОСОБА_16 обставини зазначених домовленостей.

Апеляційний суд зазначає, що згідно викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, всі інкриміновані шахрайські дії здійснювалися саме відносно ОСОБА_12 , яка в рамках даного кримінального провадження хоча й є потерпілою, однак як відносно дій, які в провину обвинуваченому ОСОБА_10 не ставляться.

Щодо інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 привласнення та розпорядження останнім за попередньою змовою з двома особами, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження, грошовими коштами у сумі 4 793 940 гривень, суд першої інстанції вважав, що матеріали даного кримінального провадження не лише не містять доказів в підтвердження таких обставин, але й більше того, матеріалами даного кримінального провадження вказані доводи сторони обвинувачення спростовуються.

Так, відповідно до п. 5, дослідженого судом першої інстанції договору купівлі-продажу від 20.12.2011 року, сторонами якого в якості продавця виступила компанія «БРОКМАН КЕПІТАЛ», в особі представника другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, а в якості покупця компанія ПАЛАДІН ШИПІНГ КО., ЛТД, в особі представника ОСОБА_20 , предметом якого були майнові права власника (засновника) на ПП «ІК «ЮГ-ІНВЕСТ» у розмірі 50%, продаж вищезазначеної частки за домовленістю сторін вчинявся за 4 793 940 гривень, що в еквіваленті складало 600 000 доларів США по курсу НБУ станом на 20.12.2011 року. При цьому, розрахунок проведено повністю за місцем знаходження сторін договору. В свою чергу підписанням такого договору сторони засвідчили, що розрахунки за предмет продажу здійснені повністю, й будь-які претензії до покупця по оплаті з боку продавця відсутні.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до викладених у вироку показань свідків, які були присутні під час укладення вищевказаної угоди будь-яких відомостей в частині передання грошових коштів обвинуваченому ОСОБА_10 не надали. Зокрема, згідно показань свідка ОСОБА_21 в її присутності грошові кошти не передавалися. В свою чергу свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердила виключно факт того, що обвинувачений ОСОБА_10 був присутній під час укладення угоди, при цьому остання зазначила, що грошові кошти у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) доларів США нею були відвезені до банку «Південний», після чого були передані двом працівникам вказаного банку.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту привласнення та розпорядження обвинуваченим ОСОБА_10 за попередньою змовою з двома особами, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження, грошовими коштами у сумі 4 793 940 гривень.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за даним епізодом інкримінованих ОСОБА_10 дій, а саме причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та відповідними наслідками за обставинами даного кримінального провадження.

Разом з тим, суд першої інстанції надав оцінку щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 суб`єктивної сторони складу даного злочину за вказаним інкримінованим останньому епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Апеляційний суд зазначає, що у формулюванні обвинувачення ОСОБА_10 за вказаним епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, будь-яка згадка про форму вини, мотив і мету дій обвинуваченого ОСОБА_10 в обвинувальному акті відсутні, а тому з урахуванням встановленої судом першої інстанції відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за обставинами даного інкримінованого останньому епізоду злочинної діяльності, викладене само по собі спростовує наявність умислу та корисливого мотиву у обвинуваченого ОСОБА_10 на вчинення інкримінованих йому дій.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду не було доведено наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 , за вказаним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності, складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання права на майно шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, а відтак вмотивовано виправдав обвинуваченого ОСОБА_10 за вказаним епізодом інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення.

Щодо третього інкримінованого ОСОБА_10 обвинувачення за фактом підроблення офіційного документа, який видається і посвідчується підприємством і надає права, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в зв`язку з чим дії останнього були кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України, суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Так, згідно обвинувального акту вбачається, що суть вказаного інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 епізоду злочинної діяльності зводиться до того, що останній, виконуючи вказівку першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, як організатора підроблення офіційного документа, діючи за попередньою змовою з другою особою, матеріли відносно якої виділено в окреме провадження, а також з не встановленими в ході досудового розслідування особами, приблизно з 15 по 20 грудня 2011 року, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. М. Демченко 3-я лінія, 17, виготовив підроблений офіційний документ довіреність корпорації «Брокман кепітал» від 13.06.2006 року про призначення другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, паспорт серії НОМЕР_3 , чинним і законним повіреним корпорації, підписану Рут Нейдхарт від імені корпорації, засвідчену листом держаного нотаріуса штату Делавер (США) ОСОБА_54 13.04.2006 року, апостиль № 0286792 до якого посвідчено Секретарем штату Делавер (США) 14.06.2006 року.

На підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 за вказаним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності сторона обвинувачення надала суду першої інстанції докази, які були досліджені під час судового розгляду, а саме: протокол обшуку від 06.11.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 ; протокол огляду предметів та документів від 14.11.2012 року, висновок експерта №18-254 від 26.04.2013 року з відповідними додатками; висновок експерта №137 від 14.06.2013 року; висновок експерта №147 від 20.06.2013 року; протокол огляду предмету від 01.06.2013 року; висновок спеціаліста №261/тдд від 21.09.2012 року з додатками.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції констатував, що частина доказів в рамках даного кримінального провадження була отримана за старим Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (далі КПК 1960 року), а частина вже за новим КПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, надаючи оцінку вказаним доказам керувався наступними положеннями Закону, а саме:

- ч. 1 ст. 84 КПК України, відповідно до якої доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;

- ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, відповідно до яких доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення;

- ч. 1 ст. 87 КПК України, відповідно до якої недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини;

- п. 8 Розділу ХІ КПК України, відповідно до якого, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності;

- абзацами 1, 2 ст. 65 КПК 1960 року, відповідно до яких доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами.

Так, суд першої інстанції зауважив, що оскільки з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що практично всі вищезазначені докази сторони обвинувачення були похідними від доказів, отриманих безпосередньо за результатами проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , або ж були безпосередньо отримані в результаті його проведення, першочергово надається оцінка правомірності здійснення такої слідчої (розшукової) дії.

Відповідно до абзацу 3 ст. 14-1 КПК 1960 року, обшук, виїмка, огляд приміщення у громадян, накладення арешту на кореспонденцію і виїмка її в поштово-телеграфних установах можуть проводитись тільки на підставах і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно абзацу 5 ст. 177 КПК 1960 року, обшук житла чи іншого володіння особи, за винятком невідкладних випадків, проводиться лише за вмотивованою постановою судді. При необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором звертається з поданням до судді за місцем провадження слідства. Суддя, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу, негайно розглядає подання і матеріли справи, а у разі необхідності вислуховує слідчого, прокурора і за наявності підстави виносить постанову про проведення обшуку чи постанову про відмову в проведенні обшуку. Постанова судді про проведення обшуку оскарженню не підлягає. На постанову судді про відмову в проведенні обшуку протягом трьох діб з дня її винесення прокурором може бути подана апеляція до апеляційного суду.

Відповідно до п. п. 4,5 п. 3.2 рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі, та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

У п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 у справі №1-17/200930 зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за забезпеченням дотримання законності в діяльності правоохоронних органів у період досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини та громадянина. В свою чергу у рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 зазначено: правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Колесніченко проти Росії», Суд дослідив доступність ефективних гарантій проти зловживань або свавілля відповідно до національного законодавства та перевірив, як ці гарантії діяли в конкретній справі. Елементами, прийнятими ЄСПЛ до уваги, є тяжкість злочину, у зв`язку з яким проводяться обшук і виїмка, чи була отримана санкція судді або особи, наділеної судовими повноваженнями, або чи проводилася згодом судова перевірка, чи ґрунтувалася постанова на розумній підозрі і чи були межі втручання розумно обмежені.

Як вбачається з протоколу обшуку від 06.11.2012 року, який був складений за результатами проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вказана слідча (розшукова) дія проводилася на підставі постанови Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2012 року.

Крім того, з вказаного протоколу обшуку від 06.11.2012 року вбачається, що обшук проводився старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України, за участі двох оперуповноважених в ОВС УБОЗ, двох понятих, громадян ОСОБА_55 та ОСОБА_56 (відомості про наявність у таких осіб юридичної кваліфікації в матеріалах даного кримінального провадження відсутні), в присутності батька обвинуваченого ОСОБА_10 громадянина ОСОБА_57 . Відомості про те, що при проведенні обшуку були присутні будь-які інші особи, або ж в частині запрошення відповідних осіб до проведення такого обшуку вказаний протокол обшуку від 06.11.2012 року не містить.

Між тим, відповідно до абзаців 2, 3, 4 ч. 2 ст. 23 Закону України про адвокатуру та адвокатську діяльність (в редакції від 05.07.2012 року), під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. Для забезпечення його участі службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє про це раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії. З метою забезпечення дотримання вимог цього Закону щодо адвокатської таємниці під час проведення зазначених процесуальних дій представнику ради адвокатів регіону надається право ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення процесуальних дій, що зазначаються у протоколі. Неявка представника ради адвокатів регіону за умови завчасного повідомлення ради адвокатів регіону не перешкоджає проведенню відповідної процесуальної дії.

В свою чергу, ЄСПЛ у справі «Колесніченко проти Росії» (ECtHR 9 April 2009, Kolesnichenko v. Russia, No. 19856/04, para. 33) наголошує, що під час обшуку мають бути забезпечені гарантії проти втручання в професійні секрети, наприклад такі, як заборона вилучення документів, захищених адвокатською таємницею, або нагляд за обшуком з боку незалежного спостерігача, здатного визначити, незалежно від слідчої бригади, які документи охоплюються юридичним професійним привілеєм (див. Рішення від 27 вересня 2005 у справі «Салліна та інші проти Фінляндії» (Sallinen and Others v. Finland), скарга № 50882/99, § 89, та Рішення у справі «Тамосіес проти Сполученого Королівства» (Tamosius v. United Kingdom), скарга № 62002/00, ECHR 2002 VIII).

Крім того, ЄСПЛ у справі «Ілля Стефанов проти Болгарії» відзначає необхідність юридичної освіти у незалежних спостерігачів. Так, у цій справі поліція здійснила обшук офісу адвоката у присутності двох його сусідів. При цьому, ЄСПЛ відзначив, що навряд чи могли б сусіди, які не мали юридичної кваліфікації, виявити, незалежно від групи слідчих, які матеріали охоплені юридичним професійним привілеєм, внаслідок чого вони не здатні забезпечити будь-який ефективний захист від надмірного втручання поліції в професійну таємницю адвоката (ECtHR 22 May 2008, Iliya Stefanov v. Bulgaria, No. 65755/01, para. 43). В інших подібних справах ЄСПЛ зазначає, що присутність двох понятих, очевидно, не може вважатися достатньою гарантією, з урахуванням того, що вони не мають юридичної кваліфікації і не можуть розпізнати привілейовані матеріали (див., наприклад, ECtHR 12 February 2015, Yuditskaya and Others v. Russia, No. 5678/06, para. 30; ECtHR 9 April 2009, Kolesnichenko v. Russia, No. 19856/04, para. 33).

Отже, участь незалежного спостерігача-юриста під час обшуку житла чи офісу адвоката, розглядається Європейським судом як необхідна процесуальна гарантія, яка направлена на забезпечення прав, передбачених як статтею 8, так і статтею 6 Конвенції. Спостерігач має бути незалежним від правоохоронних органів, які проводять обшук чи огляд, тобто бути або представником адвокатури, або ж судової гілки влади. Він повинен мати юридичну освіту та бути професійним, практикуючим юристом. Крім того національне законодавство має наділяти його комплексом прав, які б дозволили йому обмежити втручання у права людини, захищені Конвенцією, зокрема забезпечити схоронність адвокатської таємниці.

Суд першої інстанції, за результатами дослідження протоколу обшуку від 06.11.2012 року, складеного за результатами проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 , який на момент проведення обшуку був адвокатом, за адресою: АДРЕСА_1 , встановив, що при проведенні такого обшуку відповідними посадовими особами не було дотримано вимог законності.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вказана слідча (розшукова) дія у вигляді обшуку була здійснена з недотриманням відповідних означених вимог закону, а саме без відповідного представника Ради адвокатів регіону, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищезазначений протоколу обшуку від 06.11.2012 року недопустимим доказом.

Вирішуючи питання допустимості протоколу огляду предметів та документів від 14.11.2012 року та висновку експерта №18-254 від 26.04.2013 року з відповідними додатками, суд першої інстанції врахував, що у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказав, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Шабельник проти України», «Тексейра де Кастро проти Португалії», ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Так, суд першої інстанції зазначив, що для проведення комп`ютерно-технічної експертизи експерту надавалися, зокрема, з`ємний накопичувальний диск марки «Seagate» серійний номер 26e3O4PS, а також ноутбук «Asus» model F5RL MB Ver F5RL ID 1A79N0A406334 Chek Nomber 5320 WARRANTY 34M GA, які були вилучені під час проведення обшуку 06.11.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу об`єктом огляду предметів та документів стали документи та речі, які були вилучені під час проведення вищевказаного обшуку.

Як випливає з дослідницької частини висновку експерта №18-254 від 26.04.2013 року, експертом з метою дослідження інформації зовнішній жорсткий диск «Seagate» модель 9KW2AG-500 серійний номер 2GE3P4PS об`ємом 320 Гб підключався до робочої станції експерта за допомогою пристрою блокування запису TABLEAU FORENSIC USB Bride.

В той же час, з протоколу огляду предметів та документів від 14.11.2012 року вбачається, що до направлення зазначеного зовнішнього жорсткого диску «Seagate» 9KW2AG-500 серійний номер 2GE3P4PS об`ємом 320 Гб експерту для проведення комп`ютерно-технічної експертизи, зазначений жорсткий диск також оглядався слідчим шляхом його підключення до стаціонарного комп`ютера. При цьому, вказана слідча дія здійснювалася одноособово слідчим в присутності понятих, без залучення спеціаліста в галузі комп`ютерної техніки та без використання будь-якого пристрою блокування запису. В свою чергу в ході її проведення, слідчим не було виявлено будь-яких файлів з зображенням печаток, штампів підприємств, бланків, титульних листів суб`єктів господарської діяльності та файлів з клчовими словами «Белта трейд», «Брокман капітал».

Відповідно до п. 1.1 Розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом МЮУ від 08.10.1998 року №53/5 (далі Інструкція), призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України "Про судову експертизу", "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Пунктом 3.4 Розділу 3 Інструкції передбачено, що вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, та відібрання зразків оформлюються протоколом згідно з вимогами процесуального законодавства. У них, крім загальних реквізитів такого роду документів, зазначається, які саме зразки були вилучені або відібрані, їх кількість, умови відбору або вилучення, а також інші обставини, що мають значення для вирішення поставлених питань. Протокол підписується всіма особами, які брали участь у вилученні об`єктів, відібранні зразків. Об`єкти дослідження надсилаються в експертну установу (експертові) в упаковці, яка забезпечує їх збереження, та засвідчуються особою у передбаченому законодавством порядку. Речові докази і порівняльні зразки упаковуються окремо. Для відібрання зразків орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), може залучити спеціаліста. Якщо в матеріалах справи є дані про особливості виявлення, вилучення, зберігання об`єкта дослідження або про інші обставини, що могли вплинути на його властивості та ознаки, про них слід зазначити в документі про призначення експертизи (залучення експерта) та надіслати засвідчені належним чином копії протоколів процесуальних дій в експертну установу (експертові).

Пунктом 3.16 Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом МЮУ від 08.10.1998 року №53/5 (далі - Науково-методичних рекомендацій), для розв`язання ідентифікаційних завдань щодо документів, виготовлених за допомогою комп`ютерної техніки, ця техніка надається в комплекті (системний блок комп`ютера, інсталяційний диск з драйвером принтера або багатофункціонального пристрою, з`єднувальні та мережеві кабелі, принтер). До направлення комп`ютерної техніки на експертизу будь-яка робота на ній не дозволяється. Вирішення ідентифікаційних питань проводиться в межах комплексної комп`ютерно-технічної експертизи та технічної експертизи документів за наявності електронного оригіналу документа (файла). Вилучення комп`ютерної техніки, її огляд мають проводитися за участю спеціаліста у галузі комп`ютерно-технічних досліджень.

Згідно п. п. 13.3, 13.4, 13.7 Розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій, для дослідження інформації, що міститься на комп`ютерних носіях, експерту надається сам комп`ютерний носій, а за потреби комп`ютерний блок (комплекс комп`ютерних засобів, до складу якого входить досліджуваний носій). Для збереження наданих на дослідження носіїв інформації в робочому стані вони надаються в окремих пакуваннях. Системні блоки персональних комп`ютерів надаються в пакуваннях, що унеможливлюють доступ до носіїв інформації безпосередньо чи підключення системного блока до мережі живлення. З метою визначення, які саме об`єкти слід надати експерту в кожному конкретному випадку, а також як їх відбирати для дослідження, доцільно отримати консультацію експерта (спеціаліста) в галузі комп`ютерної техніки.

Між тим, суд першої інстанції прийняв до уваги долучену захисником обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_11 відповідь в.о. заступника начальника державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.06.2015 року, відповідно до якої, при підключенні цифрових носіїв інформації до комп`ютерної техніки без використання пристрою апаратного блокування запису, існує технічна можливість внесення змін в інформаційне наповнення цифрових носіїв.

З огляду на те, що в ході експертного дослідження, а також при проведенні огляду предметів та документів використовувалися речі та документи, які були вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , проведення якого судом першої інстанції визнано таким, яке не відповідає вимогам законності, беручи до уваги, що до направлення досліджуваної комп`ютерної техніки експерту, робота на такій техніці без участі спеціаліста здійснювалася, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про необхідність визнання недопустимими доказів у вигляді протоколу огляду предметів та документів від 14.11.2012 року та висновку експерта №18-254 від 26.04.2013 року з відповідними додатками.

Аналогічним чином, з огляду на вищенаведену доктрину «плодів отруйного дерева», беручи до уваги, що при проведенні експертних досліджень №137 та №147 експертом використовувалися файли, які містилися на зовнішньому диску «Siagate», об`ємом 320 ГБ серійний номер 26e3P4PS, який був вилучений в ході проведення вищезазначеного обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Демченко, 3-я лінія, буд. 17, суд першої інстанції визнав недопустимими висновок експерта №137 від 14.06.2013 року та висновок експерта №147 від 20.06.2013 року.

Крім того, оскільки було визнано недопустимим висновок експерта №18-254 від 26.04.2013 року з відповідними додатками, з огляду на вищенаведену доктрину «плодів отруйного дерева», суд першої інстанції також визнав недопустимим протокол огляду предмету від 01.06.2013 року, оскільки предметом такого огляду був DVD-R диск з файлами, виявленими під час проведення комп`ютерно-технічної експертизи №18-254, в ході якої з комп`ютера та жорсткого диску (що належать ОСОБА_10 ) були вилучені електронні файли.

В частині долученого стороною обвинувачення висновку спеціаліста №261/тдд від 21.09.2012 року з додатками, суд першої інстанції зазначив про таке.

Так, у такому висновку техніко-криміналістичне дослідження документів проведено спеціалістом, а не експертом. Між тим, згідно зазначеного абзацу 2 ст. 65 КПК 1960 року, фактичні дані, які є доказами встановлюються, зокрема висновком експерта, що відповідає діючій на теперішній час редакції ч. 2 ст. 84 КПК України, відповідно до якої процесуальними джерелами доказів є, зокрема, висновки експертів. В свою чергу, у відповідності до речення 1 абзацу 3 ст. 75 КПК 1960 року, експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. При цьому, питання відповідальності спеціаліста за наданий ним висновок, як і сама правова природа такого висновку спеціаліста нормами КПК 1960 року не врегульована.

Крім того, суд першої інстанції зауважив на тому, що при проведенні означеного техніко-криміналістичного дослідження документів, спеціалістом не було дотримано вимог Інструкції та Науково-методичних рекомендацій. Так, спеціалістом було зроблено відповідні висновки за результатами проведення даного дослідження, з огляду виключно на надані на дослідження Генеральну довіреність від 13.06.2006 року про призначення повіреним компанії «Брокман Кепітал» другу особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження; Генеральну довіреність від 03.01.2012 року про призначення повіреним компанії «Брокман Кепітал» Віри Калмакан; вільні зразки підпису ОСОБА_58 в кількості 7 підписів. При цьому, згідно дослідницької частини такого висновку спеціаліста, об`єкти на дослідження надійшли через канцелярію в не упакованому вигляді, що суперечить вищенаведеному п. 3.4 Розділу 3 Інструкції, відповідно до якого об`єкти дослідження надсилаються в експертну установу (експертові) в упаковці, яка забезпечує їх збереження, та засвідчуються особою у передбаченому законодавством порядку. Речові докази і порівняльні зразки упаковуються окремо.

Згідно вказаного висновку спеціаліста, перед спеціалістом ставилися питання: «Чи відповідають один одному (по розміщенню тексту, підписів, відбитків печатки) надані на дослідження генеральні довіреності від 13.06.2006 року про призначення повіреним компанії «Брокман Кепітал» другу особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та від 03.01.2012 року про призначення повіреним компанії «Брокман Кепітал» Віри Калмакан»; «Чи виконаний підпис від імені Рут Нейдхарт на генеральній довереності від 13.06.2006 року про призначення повіреним команії «Брокман Кепітал» другу особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та від 03.01.2012 року самою Рут Нейдхарт або іншою особою».

Між тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що з такого висновку спеціаліста не вбачається, що при проведенні означеного дослідження, спеціалістом були дотримані: вимоги абзацу 3 п. 1.1 Розділу 1 Науково-методичних рекомендацій, відповідно до якого для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів; п. 1.3 Розділу 1 Науково-методичних рекомендацій, відповідно до якого для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи; п.п. 3.3.5 п. 3.3 Розділу 1 Науково-методичних рекомендацій, відповідно до яких для дослідження документів щодо ідентифікації печаток, штампів (у тому числі факсиміле) та встановлення відповідності часу нанесення відтисків печаток, штампів даті виготовлення документа надаються оригінали документів.

За таких обставин, враховуючи викладене у сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції , який визнав висновок спеціаліста №261/тдд від 21.09.2012 року з додатками недопустимим доказом, оскільки при проведенні такого дослідження спеціалістом не було дотримано наведених вимог законодавства.

В свою чергу апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок почеркознавчої експертизи, яка б підтвердила факт підробки довіреності.

Разом з тим, згідно висновку експерта №138 від 02.07.2013 року, яким підтверджується неможливість надати висновок щодо підроблення довіреності, оскільки сторона обвинувачення не надала оригіналу документу.

Вирішуючи питання доведеності об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 епізоду злочинної діяльності, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 358 КК України, суд першої інстанції зазначив про таке.

Так, об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, за вказаним інкримінованим обвинуваченому ОСОБА_10 епізодом злочинної діяльності, згідно обвинувального акту зводиться фактично до: підроблення документа з метою використання його як самим підроблювачем, так і іншою особою. В свою чергу, суб`єктивна сторона вказаного складу злочину характеризується прямим умислом. Крім того, обов`язковою суб`єктивною ознакою підроблення документа є мета використання такого предмета як підроблювачем, так і іншою особою.

З огляду на визнані колегією суддів недопустимими наведені докази сторони обвинувачення, враховуючи, що будь-яких інших доказів, якими б підтверджувалася об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України в діях обвинуваченого ОСОБА_10 стороною обвинувачення суду першої інстанції надано не було, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, який вважав, що стороною обвинувачення не було доведено наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Вирішуючи питання наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, суд першої інстанції врахував, що згідно обвинувального акту, фактично інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_10 підроблення документа було необхідним для подальшого незаконного заволодіння 50% корпоративних (майнових) прав ПП «ІК «Юг-інвест».

З огляду на те, що пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_10 обвинувачення за вказаним епізодом інкримінованої останньому злочинної діяльності, а саме за фактом придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, судом першої інстанції визнано недоведеним за відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_10 за даним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 358 КК України, відсутня також суб`єктивна сторона такого складу злочину.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду не було доведено наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 , за вказаним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності, складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видається і посвідчується підприємством і надає права, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а відтак вмотивовано виправдав обвинуваченого ОСОБА_10 за вказаним епізодом інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення.

В частині четвертого інкримінованого ОСОБА_10 обвинувачення за фактом використання завідомо підробленого документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в зв`язку з чим дії останнього були кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України, суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Згідно постанови колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №701/1114/16-к, з суб`єктивної сторони склад злочину, передбачений ч.4 ст.358 КК України характеризується виною у формі прямого умислу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Зі змісту обвинувального акту обвинувального акту вбачається, що суть вказаного інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 епізоду злочинної діяльності зводиться до того, що останній для можливості використання підробленого документа, виконуючи вказівку першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у грудні 2011 року в м.Одеса, у не встановленому розслідуванням місці надав завідомо підроблену довіреність, виконану англійською мовою, перекладачу ОСОБА_59 , яка після перекладу тексту українською мовою 20.12.2012 року засвідчила справжність свого підпису в перекладі в нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_35 за адресою: м. Одеса, вул.Троїцька, 30, і повернула її ОСОБА_10 . Після чого, 20.12.2011 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з другою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, виконуючи вказівку першої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_3 , пред`явив завідомо підроблену довіреність корпорації «Брокман кепітал» від 13.06.2006 року про призначення другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, паспорт серії НОМЕР_3 , чинним і законним повіреним корпорації «Брокман кепітал», підписану від імені корпорації ІНФОРМАЦІЯ_3 , засвідчену листом державного нотаріуса штату Делавер (США) ОСОБА_54 13.04.2006 року, апостиль № 0286792 до якого посвідчено Секретарем штату Делавер, США 14.06.2006 року, з використанням якої укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого корпорація «Брокман Кепітал» в особі другої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження продала, а компанія «Паладін Шипінг ко. ЛТД» в особі ОСОБА_20 купила 50% майнових прав на ПП «ІК «Юг-інвест» за 4 793 940 гривень.

Згідно обвинувального акту, вказане інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_10 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, напряму пов`язане з інкримінованими останньому епізодами злочинної діяльності, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (другий епізод інкримінованої злочинної діяльності), ч. 3 ст. 358 (третій епізод інкримінованої злочинної діяльності) КК України, які судом першої інстанції визнано недоведеними за відсутністю в діях обвинуваченому ОСОБА_10 складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Так, суд першої інстанції зазначив, що згідно показань обвинуваченого ОСОБА_10 , довіреність йому передала друга особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 показав, що він надавав консультації та приймав участь в оформленні та підготовці документів з відчуження корпоративних прав в ПП «ІК «Юг-інвест», виконуючи виключно функцію юриста.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вказані доводи обвинуваченого ОСОБА_10 будь-яким чином стороною обвинувачення спростовані не були. Разом з тим, показаннями свідків підтверджується лише факт звернення обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу перекладу означеної довіреності (показання свідка ОСОБА_36 ), а також факт надання обвинуваченим ОСОБА_10 відповідних документів для оформлення означеного договору купівлі-продажу з боку продавця (показання свідка ОСОБА_21 ). Між тим, будь-яких відомостей в частині доведення обізнаності обвинуваченого ОСОБА_10 про можливий, згідно обвинувального акту, факт підроблення відповідної довіреності за обставинами даного кримінального провадження стороною обвинувачення суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи встановлену недоведеність пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_10 обвинувачення за фактом вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, з огляду на відсутність у матеріалах даного кримінального провадження будь-яких доказів, які б доводили наявність прямого умислу у обвинуваченого ОСОБА_10 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про відсутність правових підстав вважати, що в рамках даного кримінального провадження у обвинуваченого ОСОБА_10 був прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, а відтак, і про відсутність правових підстав вважати, що в діях обвинуваченого ОСОБА_10 наявна суб`єктивна сторона інкримінованого йому складу злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду не було доведено наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 , за вказаним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності, складу злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а відтак вмотивовано виправдав обвинуваченого ОСОБА_10 за вказаним епізодом інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення.

Відносно п`ятого інкримінованого ОСОБА_10 обвинувачення за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, з огляду на що дії останнього були кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України, суд першої інстанції зазначив про таке.

Згідно обвинувального акту, злочинна діяльність обвинуваченого ОСОБА_10 в даному випадку зводиться до того, що останній, діючи за попередньою змовою з першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, у період з 26 жовтня 2011 року по 18 січня 2012 року, на території м. Одеса, шляхом обману заволодів грошовими коштами в сумі 300 000 доларів США, які належали компанії «Паладін Шипінг ко. ЛТД», що є особливо великим розміром, за обставин викладених у обвинувальному акті.

Вирішуючи питання доведеності пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення за вказаним епізодом інкримінованої йому злочинної діяльності, суд першої інстанції вважав за необхідне встановити наявність в діях останнього всіх елементів складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в тому числі й об`єктивної та суб`єктивної сторін такого складу злочину.

Так, суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за вказаним епізодом інкримінованої обвинуваченому ОСОБА_10 злочинної діяльності, сторона обвинувачення посилалася на показання представника потерпілого «Паладін Шипінг ко ЛТД» ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , а також на висновок експерта №99 від 29.03.2013 року, протокол отримання зразків для експертизи від 15.03.2013 року та протоколи оглядів від 09.08.2013 року.

Разом з тим, суд першої інстанції констатував, що фактичні обставини отримання обвинуваченим ОСОБА_10 від громадянина ОСОБА_17 30 000 (тридцяти тисяч) доларів США обвинуваченим не заперечуються. Між тим, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що вказані грошові кошти в подальшому ним були передані першій особі, матеріли відносно якої виділено в окреме провадження, при цьому за що були ці гроші, йому не відомо. Відтак останнім заперечується сам факт привласнення ним та подальшого розпорядження такими грошовими коштами.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що показання ОСОБА_17 , які останнім були надані в судовому засіданні в якості свідка, є недопустимим доказом, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 65 КПК України, не можуть бути допитані як свідки, зокрема, представники потерпілого.

Суд першої інстанції констатував, що оскільки в ході судового розгляду колегією суддів було встановлено, що під час досудового слідства (досудового розслідування) ОСОБА_17 був представником компанії «Паладін Шипінг ко ЛТД», яка згідно обвинувального акту в рамках даного кримінального провадження визнана потерпілою стороною, за участю ОСОБА_17 здійснювалися відповідні слідчі (розшукові) дії, про які, зокрема, вище зазначалося, в свою чергу матеріали кримінального провадження не містять письмового документу щодо звільнення ОСОБА_17 від обов`язку зберігати професійну таємницю, колегія суддів визнає покази такої особи в судовому засіданні недопустимими.

Разом з тим, суд першої інстанції, керуючись положенням ч. 1 ст. 92 КПК України, відповідно до яких обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, вказав на те, що жоден досліджений під час судового розгляду письмовий доказ не підтверджує та не доводить заволодіння та розпорядження обвинуваченим ОСОБА_10 спільно з першою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження грошовими коштами у сумі 30 000 (тридцяти тисячі) доларів США.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що під час судового розгляду було беззаперечно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_60 виконував функцію виключно юриста, що в повній мірі узгоджуються з показами потерпілих, представників потерпілих та свідків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про

не доведеність стороною обвинувачення не лише привласнення та розпорядження обвинуваченим ОСОБА_10 вищевказаними грошовими коштами (об`єктивної сторони складу злочину), але й про недоведеність наявності у обвинуваченого ОСОБА_10 умислу на вчинення інкримінованих йому дій в цілому (суб`єктивної сторони складу злочину).

В частині інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_10 отримання від представника компанії «Паладін Шипінг ко ЛТД» ОСОБА_18 260 000 (двісті шістдесяти тисяч) доларів США, які згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_10 та перша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження привласнили та розпорядилися на власний розсуд, суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Так, суд першої інстанції зазначив, що обставини передачі представником компанії «Паладін Шипінг ко ЛТД» ОСОБА_18 260 000 (двісті шістдесяти тисяч) доларів США обвинуваченому ОСОБА_10 в судовому засіданні були підтверджені представником компанії «Паладін Шипінг ко ЛТД» ОСОБА_14 . Зокрема, останній в судовому засіданні безпосередньо повідомив, що 26.10.2011 року в офісі компанії «Чорноморський суднохідний менеджмент», власником якої є ОСОБА_18 , через обвинуваченого ОСОБА_10 першій особі, матеріали відносно якої було виділено в окреме провадження, була передана сума грошових коштів у розмірі 260 000 (двісті шістдесяти тисяч) доларів США.

Між тим, суд першої інстанції констатував, що сам представник компанії «Паладін Шипінг ко ЛТД» ОСОБА_14 безпосередньо присутнім під час інкримінованої згідно обвинувального акту передачі означеної суми грошових коштів присутнім не був. Відтак, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 95 КПК України, особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про недопустимість як доказу показань представника компанії «Паладін Шипінг ко ЛТД» ОСОБА_14 в цій частині.

Також, суд першої інстанції надав оцінку показанням свідка ОСОБА_20 , наданими безпосередньо в судовому засіданні, а саме щодо її безпосередньої участі при передачі грошових коштів у розмірі 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США.

Так, згідно обвинувального акту, передача означеної суми грошових коштів обвинуваченому ОСОБА_10 відбувалася 26.10.2011 року. Між тим, надаючи показання свідок ОСОБА_20 повідомила, що факт даної передачі грошових коштів відбувався через декілька місяців після укладення угоди між компанією «Белта Трейд» (Беліз) та компанією «Стардон Холдінгз ЛТД». При цьому, згідно встановлених судом першої інстанції обставин, означена угода укладалася 13.09.2011 року. Відтак, з моменту укладення такої угоди, й до моменту інкримінованої передачі обвинуваченому ОСОБА_10 означеної суми грошових коштів у розмірі 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США минуло лише близько півтора місяця, але аж ніяк не декілька місяців.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції щодо недостовірності показань свідка ОСОБА_20 на підтвердження факту передачі обвинуваченому ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що показання свідка ОСОБА_18 не можуть підтверджувати факт передачі грошових коштів у розмірі 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки достовірно вказаний свідок не зміг пригадати суму грошових коштів, яка ним була передана обвинуваченому ОСОБА_10 , зазначаючи, що ймовірно, ним була передана обвинуваченому ОСОБА_10 сума саме у розмірі 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США, однак оскільки грошові кошти були не його, а він їх лише передавав, точно підтвердити вказану обставину він не зміг, що вказує на явну недостовірність наданих свідком ОСОБА_18 показань.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що матеріали даного кримінального провадження не містять будь-яких розписок в частині передачі/отримання вищенаведеної суми грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_10 , або будь-яких інших документів, які б вказані обставини підтверджували.

Враховуючи, що факт отримання вищенаведених грошових коштів у розмірі 260 000 (двохсот шістдесяти тисяч) доларів США обвинуваченим ОСОБА_10 стороною обвинувачення доведений не був, як і не було доведено стороною обвинувачення факту привласнення та розпорядження обвинуваченим ОСОБА_10 за попередньою змовою з першою особою, матеріли відносно якої виділено в окреме провадження грошовими коштами у розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) доларів США, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів зазначених в обвинувальному акті щодо наявності в обвинуваченого ОСОБА_10 умислу та корисливого мотиву на заволодіння, за попередньою змовою з першою особою, матеріли відносно якої виділено в окреме провадження в сукупності грошовими коштами у розмірі 300 000 (трьохсот тисяч) доларів США за обставинами, як вони викладені в обвинувальному акті.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не було доведено наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_10 складу злочину (об`єктивної та суб`єктивної сторін), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, а відтак вмотивовано виправдав обвинуваченого ОСОБА_10 за вказаним епізодом інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає про те, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387).

Тобто, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.(Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія протии Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Так, відповідно до статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.91 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Апеляційний суд зазначає, що однієї з засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Даний стандарт доказування передбачає, що у достовірності факту, а саме - винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не повинно залишатися розумних, тобто раціональних сумнівів.

За положеннями частини 4 статті 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною 3 статті 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду, наведені у апеляційних скаргах прокурора та потерпілої доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не ставлять під сумнів законність оскарженого судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції який, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, дослідивши та оцінивши усі докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту, потерпілим, в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення та потерпілими не надано безсумнівних, беззаперечних, належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_10 складу кримінальних правопорушень, яким стороною обвинувачення надано правову кваліфікацію за ч.4 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання права на майно шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах; за ч.4 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах; за ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видається і посвідчується підприємством і надає права, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; за ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; за ч.4 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Виправдовуючи ОСОБА_10 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, суд першої інстанції дотримався приписів кримінального процесуального закону, зазначених в статтях 373-374 КПК України і навів у вироку конкретні, беззаперечні обґрунтування мотивів, з яких суд дійшов висновків про недоведеність, що в діяннях ОСОБА_10 є склад кримінальних правопорушень, а тому апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції є об`єктивними і всебічними, оскільки базуються на безсторонній оцінці наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Доводи апеляційних скарг щодо наявності достатніх доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони повністю спростовані висновками суду першої інстанції наведеними у виправдувальному вироку, які апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими.

В свою чергу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції в вступній та резолютивній частині оскарженого вироку тричі зазначив ч.4 ст.190 КК України, з огляду на обвинувачення та виправдання ОСОБА_10 за трьома епізодами інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Однак, вказані кримінальні правопорушення є тотожними, кваліфікуються за однією частиною та статтею Особливої частини КК України, а відтак не потребують окремого зазначення у вступній та резолютивній частині вироку.

Разом з тим, враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість оскарженого виправдувального вироку, будь-які зміни до нього є неприпустимими, з метою не погіршення становища виправданої особи.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає оскаржений вирок законним і обґрунтованим, в зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_19 та потерпілої ОСОБА_12 підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду залишенню без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_19 та потерпілої ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року, яким ОСОБА_10 визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України та виправданий, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в його діяннях є склад кримінальних правопорушень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4