КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 10 квітня 2024 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року, відносно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грузьке, Криворізького р-ну., Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та постійно проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України, -

за участю: прокурора в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 59 днів, тобто до 08 березня 2024 року включно.

Зобов`язано начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на отримання належної медичної допомоги, зокрема, в частині забезпечення надання високоспеціалізованої медичної допомоги третинного рівня в необхідних вузькоспеціалізованих медичних закладах чи відділеннях необхідних за наявними медичними показниками та згідно встановленого діагнозу.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Вважають оскаржувану ухвалу нобгрунтованною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків фактичним обставинам провадження та неповнотою судового розгляду.

На думку захисника ОСОБА_5 , стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові.

Слідчим суддею не враховано критичного стану здоров`я ОСОБА_7 та наявності в нього тяжких захворювань, які несумісні із утриманням його під вартою в умовах СІЗО.

Звертає увагу на дані, що викладені у висновку судово-медичного експерта № 28/12/23 від 08 січня 2024 року, які підтверджують неможливість утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО.

Захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що повідомлення про підозру містить в собі низку оціночних понять та припущень, натомість конкретні фактичні дані та інформація, які підтверджують причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення відсутні.

Зауважує, що вказане у підозрі розпорядження є локальним актом НГУ, яке спрямовано безпосередньо до в/ч НОМЕР_1 НГУ. Керівництво ДП «Антонов», офіційним чином не повідомлялося про таке розпорядження, письмових розпоряджень про допущення на територію аеродрому Київ/ ОСОБА_9 - 2 АТП ДП «Антонов» військовослужбовців НГУ не надходило, а всі відносини базувалися на усній вказівці. Допуск сторонніх людей на режимний об`єкт на підставі усної вказівки командира в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_10 був неможливим.

Звертає увагу, що лист НГУ №18/3/1-174 від 04.02.2022 р. був у додатку до листа НГУ № 18/3/1-х43 ДСК від 14.02.2022 р. та отриманий не 04 лютого 2022 року, а 14 лютого 2022 року.

Твердження органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_7 надавав вказівку відтермінувати затвердження ним вказаного документа, не відповідає дійсності, оскільки після отримання проекту спільного рішення створив всі умови для якнайшвидшої організації його погодження створеною комісією.

На переконання захисника, описані у повідомлені про підозру дії, не можуть становити складу злочину, оскільки є законними, враховуючи повноваження ОСОБА_7 , як генерального директора ДП «Антонов».

Окрім того, захисник зазначає про відсутність ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення, зокрема підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, однак вказане твердження не обґрунтоване доказами. За час проведення досудового розслідування ОСОБА_7 не демонстрував будь-яких намірів чи спроб ухилення від слідства.

Щодо можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то стороною обвинувачення проведено ряд обшуків, в ході яких нічого не виявлено та не вилучено.

Окрім того, у зв`язку із відстороненням ОСОБА_7 від виконання обов`язків генерального директора ДП «Антонов», він фізично не має можливості здійснювати діяльність, у якій підозрюється. Більше того, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення дій, які відбувалися у січні-лютому 2022 року, і сторона обвинувачення вважає, що об`єктивна сторона складу злочину завершена.

Враховуючи режим секретності ДП «Антонов» ОСОБА_7 після його відсторонення та призначення на нову посаду не має повноважень, які б надавали йому доступ до речей та документів, якими він міг би розпоряджатись на дату зайняття посади генерального директора ДП «Антонов», та не може створювати штучні докази на свою користь.

Також, захисник зазначає про характеризуючі дані про особу ОСОБА_7 , який одружений, має 4-х дітей та разом із родиною постійно проживає в Київській області. Також, ОСОБА_7 працює на посаді радника в.о. генерального директора ДП «Антонов» та призначений керівником проектної групи по відбудові АН-225 «Мрія». Зазначене свідчить про наявність міцних родинних, соціальних та трудових відносин, наявність постійного місця проживання та роботи.

Вважає, що слідчим суддею належним чином не враховано інформацію щодо характеризуючих даних про ОСОБА_7 та його стану здоров`я, яке за час перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятору суттєво погіршилося, а наявні захворювання почали прогресувати, що підтверджується висновком № 28.12/23 спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягють, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управління Служби безпеки України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 квітня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000132 , за підозрою у тому числі ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 114-1 КК України.

09 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

09 березня 2023 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

02 травня 2023 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 09 вересня 2023 року.

02 травня 2023 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 30 червня 2023 року включно.

28 червня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено, строком до 26 серпня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

16 серпня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

18 серпня 2023 року підозрюваному ОСОБА_7 та його захисникам за дорученням прокурора у кримінальному провадженні повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження.

23 серпня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва раніше застосований запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено, строком до 21 жовтня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

20 жовтня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва раніше застосований запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено, строком до 18 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

13 грудня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва раніше застосований запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено, строком до 15 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 08 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність. Зокрема, враховуючи вагомість доказів причетності ОСОБА_7 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, фактичні обставини та характер інкримінованого кримінального правопорушення, наслідки які фактично настали у результаті вчинення даного кримінального правопорушення, міру покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим, вік підозрюваного, стан здоров`я вважав, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_7 буде вживати заходів для ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Вказані фактори можуть спровокувати незаконний вплив на свідків, з метою зміни ними своїх показань наданих слідчому судді під час досудового розслідування.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Слідчим суддею відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України у кримінальному провадженні не визначено розмір застави, з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1України.

Посилання захисників на необгрунтованність підозри, колегія суддів вважає непереконливими. При цьому, варто зазначити, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного

Доводи апелянтів про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Посилання захисника на характеризуючі данні про особу підозрюваного, який одружений, має 4-х дітей та разом із родиною постійно проживає в Київській області. Також, ОСОБА_7 працює на посаді радника в.о. генерального директора ДП «Антонов» та призначений керівником проектної групи по відбудові АН-225 «Мрія», саме по собі не вказує на незаконність ухвали. Зазначене свідчить про наявність міцних родинних, соціальних та трудових відносин, наявність постійного місця проживання та роботи, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Доводи сторони захисту, що слідчим суддею не враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу, зокрема оскаржуваною ухвалою зобов`язано начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на отримання належної медичної допомоги, зокрема, в частині забезпечення надання високоспеціалізованої медичної допомоги третинного рівня в необхідних вузькоспеціалізованих медичних закладах чи відділеннях необхідних за наявними медичними показниками та згідно встановленого діагнозу.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 27 лютого 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлено до Святошинського районного суду для розгляду його по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/671/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження 11сс/824/1450/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК