ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1763/24
провадження № 1-кс/753/808/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000332 від 14.01.2024 р. за ч. 2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на мобільний телефон «Xiaomi» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , який поміщено до спец-пакету НПУ № ICR 0099028.

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000332, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2024 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд задовольнити.

В судове засідання власник майна не з`явився, проте його неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_6 , переглядаючи оголошення про роботу у соціальній мережі «Телеграм» знайшов оголошення про необхідність демонтажу релейних шаф та зацікавившись цим оголошенням використовуючи додаток «Телеграм» зв`язався з адміністратором Телеграм каналу, який сказав що потрібно демонтувати будь-яку релейну шафу на його вибір на території України, демонтувати потрібно буде її шляхом підпалу та зафіксувати ці дії на відеозапис, за що останній отримає грошові кошти в розмірі 9000 гривень. Розуміючи суспільно небезпечний характер вказаних дій, та бажаючи їх настання ОСОБА_6 , почав готуватися до вчинення вказаного злочину.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на пошкодження релейної шафи шляхом підпалу, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 14.01.2024 перебуваючи на території Дарницького району м. Києва, почав ходити та підшукувати релейну шафу сигнальної установки яку він міг би безперешкодно підпалити. 14.01.2024 приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, поблизу колійного посту 7 кілометра станції імені Георгія Кірпи, побачив релейну шафу сигнальної установки №2 перегону колій посту К/П 7 км/ім. Георгія Кірпи, яку обравши предметом свого злочинного посягання вирішив підпалити.

Впевнившись що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, відчинив релейну шафу та за допомогою розпалювача який він заздалегідь підготував, облив обладнання засобів зв`язку та сигналізації в середині релейної шафи та підпалив її, тим самим умисно знищив її шляхом підпалу, що як наслідок призвело до порушення нормальної роботи залізничного транспорту АТ «Укрзалізниця», після чого з місця вчинення злочину зник.

Своїми усними злочинними діями, ОСОБА_6 , вчинив умисне знищення чожого майна АТ «Укрзалізниця», загальнонебезпечним способом, шляхом його підпалу що заподіяло майнову шкоду в розмірі 877367 грн 83 коп. (без ПДВ) тобто в особливо великих розмірах.

21.02.2024 при проведенні обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 , - по місцю проживання ОСОБА_5 особи, що перерахувала 15.01.2024 на картковий рахунок ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 8932 грн., виявлено та вилучено: мобільний телефон «Ксіомі», IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який поміщено до спец-пакету НПУ № ICR 0099028.

Постановою слідчого від 21.02.2024 р., мобільний телефон «Ксіомі», IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який поміщено до спец-пакету НПУ № ICR 0099028, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також для збереження речових доказів дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000332 від 14.01.2024 р. за ч. 2 ст. 194 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Xiaomi» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , який поміщено до спец-пакету НПУ № ICR 0099028.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1