Справа № 161/7793/24
Провадження № 1-кс/161/2213/24
У Х В А Л А

про відмову у скасуванні арешту на майно

м. Луцьк 15 травня 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно,

за участю слідчого ОСОБА_5

представника володільця майна - авдоката ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області звернувся представник володільця майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , з клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2024 року, а саме, на майно, що було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події в приміщенні ВПК у Волинській області ДКП НП України, що в будинку № 2 по вулиці Звитяжна у місті Луцьку Волинської області, позбавивши права на користування, відчуження та розпорядження вищевказаним майном до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні,а саме на: мобільний телефон «Samsung A50», ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який поміщено до спецпакету ICR0178758, належно упакований.

Своє клопотання представник володільця майна мотивує тим, що з моменту вилучення майна пройшов тривалий час, на його думку слідчий мав можливість перевірити мобільний телефон, окрім того, в межах даного кримінального провадження відсутні особи, які набули статусу підозрюваного, а тому просить слідчого суддю скасувати арешт, який накладений на вказане майно.

Заслухавши думку слідчого, який просив відмовити в задоволенні клопотання, пояснення представника володільця майна, який клопотання підтримав та просив скасувати накладений арешт на майно, оглянувши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2024 року задоволено клопотання та накладено арешт на майно, що було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події в приміщенні ВПК у Волинській області ДКП НП України, що в будинку АДРЕСА_1 , позбавивши права на користування, відчуження та розпорядження вищевказаним майном до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні,а саме на: мобільний телефон «Samsung A50», ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який поміщено до спецпакету ICR0178758, належно упакований.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, зважаючи на те, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, перетворення, передачі, відчуження,стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, в частині вилучення та збереження речових доказів, необхідності проведення експертизи. Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що представником володільця майна на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують підстави для подальшого збереження арешту майна, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженю не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1