Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 641/9762/21
Провадження № 1-кп/553/279/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001490 від 01.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липкуватівка Нововодользького району Харківської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

29.12.2003 Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

24.05.2005 Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 6 років 2 місяців 15 днів позбавлення волі:

16.10.2012 Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

28.12.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

08.02.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

20.02.2018 Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі;

08.05.2018 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

03.12.2019 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

31.08.2022 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

30.11.2021 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи у супермаркеті «РОСТ», розташованому по АДРЕСА_3 , зайшов до магазину «PEZINO», який знаходиться на другому поверсі вказаного супермаркету, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, з метою особистої наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу узяв чоловічий халат, вартістю 1694,67 грн, який належить ФОП ОСОБА_6 , зайшов до примірочної та поклав його у заздалегідь перероблений пакет-рюкзак.

Після цього ОСОБА_4 не оплативши вартість халату та минаючи зону касового контролю, попрямував до виходу з супермаркету, намагаючись викрасти майно на суму 1694,67 грн, однак з причин незалежних від його волі, не довів свій умисел до кінця, оскільки був зупинений співробітником служби охорони магазину.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого та його вартість не заперечував. Показав, що знаходячись у приміщенні магазину в супермаркеті «РОСТ» у м. Харкові намагався викрасти халат, який поклав до сумки з фольги для уникнення спрацювання контрольної рамки і пройшов повз касу не оплативши, однак був зупинений службою охорони.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, потерпіла та її представник в судове засідання не прибули, остання розгляд справи прохала проводити без її участі, цивільний позов не пред`являла, у питанні призначення покарання покладалась на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, під спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, займається підробітками.

Згідно із складеною у відношенні обвинуваченого досудовою доповіддю, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначено як високий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття. Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку представника потерпілого, який залишив питання призначення покарання на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням положень ст. 68 КК України щодо призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості кримінального правопорушення та обставини його вчинення, відсутність негативних наслідків і ставлення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги, що будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, обвинувачений після цього до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про дієвість такого звільнення і можливість виправлення особи в умовах належного контролю за її поведінкою, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Як убачається з матеріалів справи вироком Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки.

За таких обставин, враховуючи, що після постановлення вироку суду від 31.08.2022 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні іншого кримінального правопорушення, встановленого у цій справі, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не пред`явлені, застосований захід забезпечення у виді арешту майна підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене вироком Київського районного суду м. Харкова, більш суворим призначеним за цим вироком, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (років) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом дворічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 686,48 грн.

Скасувати арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.12.2021.

Речові докази у справі:

довідку про вартість викраденого, диск з відеозаписом залишити у матеріалах кримінального провадження;

халат, місцем зберігання якого ухвалою слідчого судді визначено ВП №2 ХРУП №1, передати потерпілій ОСОБА_6 ;

кусачки металеві, саморобну сумку з фольги, рюкзак, які передані на зберігання до ВП №2 ХРУП №1 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1