Справа № 761/9371/24
Провадження № 1-кс/761/6517/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного постановою заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України у місті Києві ОСОБА_5 від 20.07.2010 у кримінальному провадженні № 0000031, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2012,

установив:

Через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного постановою заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України у місті Києві ОСОБА_5 від 20.07.2010 у кримінальному провадженні № 0000031, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2012, на земельну ділянку загальною площею 0,0816 га з кадастровим номером :72:303:0034 розташовану по АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання про скасування арешту майна, адвокат зазначив про таке.

На теперішній час матеріали кримінального провадження № 0000031 перебувають на розслідуванні в слідчому управлінні Головного управління Національної поліції у місті Києві, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває і здійснюється слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Громадянин України ОСОБА_4 є власником земельної ділянки загальною площею 0,0816 га, кадастровий номер :72:303:0034, розташованою по АДРЕСА_1 , що підтверджується документами долученими до матеріалів справи. Проте, ОСОБА_4 позбавлений можливості в повному обсязі реалізовувати своє право власності щодо зазначеної земельної ділянки, зокрема, будь-яким способом розпоряджатися нею та/або відчужувати її, у зв`язку із обтяженням такої земельної ділянки арештом, накладеним слідчим в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Адвокат зазначає, що на теперішній час тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 уже перевищує 13 (тринадцять) років і весь цей час арешт земельної ділянки продовжує діяти, хоча об`єктивні підстави для його існування відсутні і потреба в подальшому застосуванні такого обмежувального заходу в даному кримінальному провадженні давно вже відпала. Про це, на думку адвоката, може свідчити, зокрема, відсутність в матеріалах кримінального провадження № 0000031 будь-яких процесуальних рішень, ухвалених слідчим під час здійснення ним досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні як стосовно самої земельної ділянки, так і стосовно власника майна - ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12.03.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 13.03.2024 клопотання передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду м. Києва.

Заявник у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас, адвокат ОСОБА_3 звернувся із заявою про розгляд клопотання у його відсутність.

Слідчий Головного управління Національної поліції у місті Києві повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання, однак в судове засідання не з`явився. При цьому надіслав на адресу суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд клопотання про скасування арешту у його відсутність, зазначивши, що з 25.10.2021 проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні доручено слідчому СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , станом на теперішній час досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, просив слідчого суддю прийняти рішення щодо скасування арешту майна самостійно.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що постановою заступника начальника Слідчого відділу Управління Служби безпеки України у місті Києві ОСОБА_5 від 20.07.2010 у кримінальній справі № 1601, земельну ділянку загальною площею 0,082 га з кадастровим номером :72:303:0034 розташовану по АДРЕСА_2 постанови слідчого) визнано речовим доказом та арештовано.

27.11.2012 на підставі кримінальної справи № 1601, за № 0000031 до Єдиного реєстру досудових розслідування, внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 367, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 362, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві.

При цьому відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 335/12096/15-ц, від 17.10.2018 у справі №461/233/17 та від 07.11.2018 у справі №296/8586/16-ц, якщо у кримінальному провадженні у справі, у якій триває застосування обтяження у вигляді арешту, накладеного згідно із вимогами КПК України від 1960 року, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Узагальнюючи правові висновки з даного приводу, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, у якому накладено арешт згідно із вимогами КПК України від 1960 року триває, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, а відтак вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами (арешт майна, з забороною їх відчуження, розпорядження та користування до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні), які застосовуються, та мету, яку прагнуть досягти, зокрема отримання фактичних даних обставин вчинення кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що такий обмежувальний захід як арешт майна, який застосований ще 20.07.2010, не дозволяє власнику мирно володіти своїм майном, що не кореспондується з принципом розумності та співмірності обмеження права власності третіх осіб завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Слідчий суддя враховує, що уповноважений слідчий СУ ГУ НП у місті Києві у кримінальному провадженні у судове засідання не з`явився та не спростував доводи, викладені у клопотанні адвоката ОСОБА_3 та не висловив заперечення у письмових поясненнях, які надіслав на електронну адресу суду.

Із огляду на викладене, заявником доведено необґрунтованість накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :72:303:0034 у межах кримінального провадження № 0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2012.

Враховуючи викладене, на думку слідчого судді, клопотання про часткове скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного постановою заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України у місті Києві ОСОБА_5 від 20.07.2010 у кримінальному провадженні № 0000031, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2012 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений постановою заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України у місті Києві ОСОБА_5 від 20.07.2010 у кримінальному провадженні № 0000031, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2012, на земельну ділянку з кадастровим номером :72:303:0034, розташовану по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1