Справа № 336/1694/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою (9 класів), одруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2023 року за ч. 4 ст. 408 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до двох років позбавлення волі,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений до його засудження вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2023 року за ч. 4 ст. 408 КК України вчинив замах на таємне заволодіння чужим майном за таких обставин.

Близько 11-00 години 11 лютого 2023 року, коли на території України діяв воєнний стан, проголошений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, строк дії якого продовжений на підставі Указу Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, в приміщенні магазину «Сільпо» № 155 товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі Фуд» в будинку № 74 по вулиці Чарівній в м. Запоріжжі, де він опинився шляхом вільного доступу, намагався таємно заволодіти пляшкою лікеру «Jim Beam Red Stag Black Cherry» об`ємом 0,7 літра вартістю 724 грн. 16 коп. без врахування податку на додану вартість, проте реалізувати протиправний намір не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки, пройшовши повз каси, був затриманий співробітниками служби охорони магазину «Сільпо».

Вартість майна, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Фоззі Фуд», замах на викрадення якого вчинив обвинувачений, становить 724 грн. 16 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караних дій.

Пояснив, що коли у вказаний в обвинуваченні час він в товаристві своєї дружини здійснював покупки в магазині «Сільпо», у нього раптово виникло бажання набути спиртного, і оскільки дружина не вітає його захоплення алкоголем, він відійшов від неї з метою непомітно купити пляшку з алкогольним напоєм, проте, усвідомлюючи, що не дивлячись на вжиті ним заходи маскування, він перебуває в полі зору дружини, піддався протиправному умислу та з захованою під курткою пляшкою спиртного направився до виходу з торгівельної зали, проте винести предмет викрадення за межі магазину не зміг, оскільки був затриманий співробітниками охорони магазину

Пояснив, що повністю усвідомив протиправність і згубність вчиненого та щиро жалкує про скоєні дії.

У вчиненому злочині щиро покаявся.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено є не лише кара, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений до його засудження вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2023 року за ч. 4 ст. 408 КК України вчинив злочин, який є тяжким в розумінні статті 12 КК України.

На час розгляду вказаної справи обвинувачений відбуває покарання, призначене вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2023 року, і ця обставина виключає застосування до нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням або застосування більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення.

Разом з тим бере до уваги суд і спосіб вчинення вказаних дій, які не поєднані із псуванням запорів, пошкодженням майна для досягнення мети доступу до майна, застосуванням спеціально призначених для цієї мети предметів, а вчинені хоча і на території іншого володіння, проте шляхом вільного доступу до матеріальних цінностей.

Зазначена обставина знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке за формальними критеріями відноситься до категорії тяжких злочинів.

Бере до уваги суд і ненастання шкоди від злочинного посягання, яке є незакінченим злочином, у зв`язку з передачею предмета викрадення представнику потерпілого на зберігання та майбутнім поверненням його власнику в силу ст. 100 КПК України, що внормовує розпорядження речовими доказами.

Враховує суд і щире каяття обвинуваченого, його позицію, що полягає у послідовному повному визнанні винуватості, що лягло на вівтар сприяння суду у правильному встановленні фактичних обставин справи.

Перелічені обставини, а саме: ненастання майнової шкоди від вчинених дій, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та встановленню фактичних обставин справи, суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Суд в силу ст. 65 КК України враховує і задовільні дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання; сім`ю, де виховується дитина, яка біологічно походить від обвинуваченого; отримане ним тяжке поранення під час проходження служби в лавах Збройних Сил України з захисту держави від агресії з боку Російської Федерації; здійснення догляду за бабкою, що хворіє на психічне захворювання; ту обставину, що обвинувачений є вільним від хворобливих звичок, які становлять небезпеку для оточення; його молодий вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатньо високий рівень соціалізації ОСОБА_5 .

Сукупність згаданих судом пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та наведені позитивні дані про обвинуваченого дають суду підстави для призначення покарання у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті обвинувачення, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, яке має на меті не лише кару, а й виправлення винної особи.

Призначення покарання з застосуванням положень статті 69 КК України, на переконання суду, за встановлених судом обставин повною мірою відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних видатків в провадженні немає.

У зв`язку з тим, що обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання з застосуванням положень статті 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2023 року, встановивши, що відбуванню підлягає покарання в два роки шість місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого, а саме: з 13 лютого 2023 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речовий доказ - пляшку лікеру «Jim Beam Red Stag Black Cherry» об`ємом 0,7 літра, передану на зберігання представнику потерпілого, - повернути за належністю потерпілому - товариству з обмеженою відповідальністю «Фоззі Фуд».

Речовий доказ - DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження в магазині «Сільпо», що знаходиться в матеріалах досудового розслідування, - зберігати з матеріалами досудового розслідування.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який відбуває покарання в умовах виправної установи, - в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Учасникам провадження, які не були присутніми в залі судового засідання під час проголошення вироку, копію вироку буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1