ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9074/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/134/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 02 січня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 19 червня 2024 року, але не довше як до закінчення строків досудового розслідування, а у разі направлення обвинувального акут до суду - до закінчення розгляду справи

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим СУ Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 02.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.186, ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в грудні місяці 2023 року, більш точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які достовірно знали, що з 24.02.2022 ролу на усій території України введено воєнний стан на підставі ЗУ № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"," який неодноразово Указами Президента України продовжувався, останній раз до 14.05.2024 року, прийняли рішення про особисте збагачення шляхом здійснення відкритого викрадення чужого майна

Так, з метою особистого збагачення шляхом вчинення відкритого викрадення чужого майна, в грудні місяці 2023 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, з метою конспірації та не викриття правоохоронними органами, ОСОБА_11 Придбав сім-карту оператора стільникового зв`язку з номером телефону НОМЕР_1 за допомогою якої у інтернет-месенджеру Telegram зареєстрував профіль, а також з використанням інтернет-месенджеру Telegram під псевдонімом " ОСОБА_12 ".

В подальшому, з використанням профіля у інтернет-месенджері Telegram під псевдонімом " ОСОБА_12 ", на невстановлених досудовим розслідуванням інтернет ресурсах, розмістив оголошення про сприяння у перетині державного кордону України особам віком від 18 до 60 років.

Так, в грудні місяці 2023 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, потерпілий ОСОБА_13 , у якого була необхідність у перетині державного кордону України для поїздки у Республіку Польщу з метою купівлі автомобіля для Збройних сил України, в якості волонтерської допомоги, побачив на невстановленому досудовим розслідуванням Інтернет ресурсі оголошення про сприяння у перетині державного кордону України з посиланням на профіль з псевдонімом « ОСОБА_12 » у інтернет-месенджері Telegram. В подальшому, в другій половині грудня місяця 2023 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_13 у інтернет-месенджері Telegram написав особі, яка використовувала профіль з псевдонімом « ОСОБА_12 ». В ході спілкування ОСОБА_13 повідомив дану особу про те, що він та його товариш ОСОБА_14 мають необхідність у перетині державного кордону України для поїздки у Республіку Польща з метою купівлі автомобілів для Збройних сил України загальною вартістю близько 10 000 доларів США в якості волонтерської допомоги, на що особа, яка використовує інтернет-месенджер Telegram з назвою профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » повідомила, що організує та посприяє в перетині державного кордону України, а також забезпечить їх транспортним засобом для цього.

В подальшому особа, яка використовувала профіль у інтернет-месенджері Telegram з псевдонімом « ОСОБА_12 » повідомила, що виїзд буде здійснюватися 20.12.2023 та в ході розмови з ОСОБА_13 домовились про зустріч на території АЗС «UPG», що за адресою: АДРЕСА_3 .

19.12.2023, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на здійснення відкритого викрадення чужого майна він не в змозі, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків, залучив ОСОБА_15 , який не був обізнаний щодо незаконної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , якого переконав щодо необхідності бути присутнім для так званої «масовки», оскільки особи винні грошові кошти ОСОБА_8 ..

В свою чергу на прохання ОСОБА_8 , ОСОБА_15 залучив ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які не були обізнані щодо незаконної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_8 для участі у так званій «масовці». Окрім того, для поїздки в м. Тернопіль, Тернопільської області з м. Острог, Рівненського району, Рівненської області ОСОБА_15 підшукав ОСОБА_18 , який не був обізнаний щодо незаконної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , у якого на той момент був в користуванні автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору з надписом «Bolt» і на прохання останнього відвести у м. Тернопіль за грошову винагороду, ОСОБА_18 погодився та прийняв дану пропозицію.

20.12.2023 у ранкову пору доби ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 приїхали в м. Тернопіль, де разом зустрілись по вул. Руська в м. Тернополі поблизу будинку побуту «Роксолана», маючи у розпорядженні автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору з надписом «Bolt».

ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , знаючи про те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходяться на території АЗС «UPG», що за адресою: АДРЕСА_3 , мають значну суму готівкових грошей при собі, вирішили відкрито заволодіти вказаним майном потерпілих.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 сів за кермо автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору з надписом «Bolt» та поїхав до АЗС «UPG», що за адресою: с. Великі Гаї, вул. Об`їзна, 33, Тернопільського району, Тернопільської області.

В подальшому, по прибуттю до АЗС «UPG», що за адресою: с. Великі Гаї, вул. Об`їзна, 33, Тернопільського району, Тернопільської області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поставили у багажник автомобіля свої особисті речі, а саме ОСОБА_14 поставив у багажник наплічний рюкзак з особистими речами, а ОСОБА_13 дорожню сумку з особистими речами, після чого сіли у автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору з надписом «Bolt» при цьому, ОСОБА_13 взяв у салон автомобіля свій рюкзак чорного кольору з надписом «Healey» з особистими речами, під керуванням ОСОБА_11 і поїхали в напрямку м. Тернополя. В ході поїздки ОСОБА_11 під час розмови переконався, що потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мають значну суму готівкових грошей при собі, а саме 10000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 20.12.2023, становить 373 205 грн.

В свою чергу, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на здійснення відкритого викрадення чужого майна та ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , які не були обізнані щодо незаконної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_8 близько 09:40 год. 20.12.2024 прибули до узбіччя дороги вул. С. Будного в м. Тернополі неподалік АЗС «УКР-ПЕТРОЛЬ» по вул. Чернівецька, 63 в м. Тернополі та мостової розв`язки вул. Будного - вул. Микулинецька в м. Тернополі.

В подальшому ОСОБА_11 , будучи водієм автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору з надписом «Bolt» з метою конспірації та не викриття злочинного плану повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо необхідності забрати ще одного пасажира і поїхав до узбіччя дороги по вул. С. Будного в м. Тернополі неподалік АЗС «УКР-ПЕТРОЛЬ» по вул. Чернівецька, 63 в м. Тернополі та мостової розв`язки вул. Будного - вул. Микулинецька в м. Тернополі куди прибули 20.12.2024 близько 09:40 год.

Надалі, діючи умисно, з корисливих мотивів, згідно заздалегідь розробленого плану злочинної діяльності, ОСОБА_8 сів в салон автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору з надписом «Bolt», у якому вже знаходились ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , в свою чергу, знаходились поблизу автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору з надписом «Bolt».

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 з метою заволодіння майном, а саме грошовими коштами у сумі 10 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 20.12.2023, становить 373 205 грн., здійснював висловлювання, які виражають намір застосувати насильство у разі відмови негайного передання майна, а саме грошових коштів які знаходилися у потерпілих, проте виконавши усі дії, які ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не закінчили з причин, які не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 після даних висловлювань до них покинули салон даного автомобіля.

Також салон даного автомобіля покинули ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , в свою чергу ОСОБА_13 підійшов до багажника автомобіля і намагався забрати свої особисті речі, а саме дорожню сумку з особистими речами, проте зробити цього не зміг і побіг в сторону вул. Об`їзна в м. Тернополі, за яким побіг ОСОБА_8 , а ОСОБА_14 побіг в сторону вул. Об`їзна в м. Тернополі, покинувши місце події.

Також, 20.12.2023 близько 09:40 год. в ОСОБА_8 , який перебував на узбіччі дороги по вул. С. Будного в м. Тернополі неподалік АЗС «УКР-ПЕТРОЛЬ» по вул. Чернівецька, 63 в м. Тернополі та мостової розв`язки вул. Будного - вул. Микулинецька в м. Тернополі, в присутності ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_13 , які не усвідомлювали злочинних намірів ОСОБА_8 , виник раптовий злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, повторно, в умовах воєнного стану наздогнав ОСОБА_13 , який в той момент біг в сторону вул. Об`їзна в м. Тернополі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, повторно, відкрито, з корисливих мотивів зірвав рюкзак чорного кольору з надписом «Healey», вартістю 325,00 грн. який висів на плечі ОСОБА_13 у якому знаходились: каша вівсяна з курагою миттєвого приготування торговельної марки «Козуб Продукт» масою нетто 40 г загальною кількістю 18 штук, вартістю 167,58 грн.; каша вівсяна з лісовими ягодами миттєвого приготування торговельної марки «Козуб Продукт» масою нетто 40 г загальною кількістю 14 штук, вартістю 130,34 грн.; сир плавлений з шинкою торговельної марки «Комо» 40% жиру в сухій речовині масою нетто 75 г, вартістю 18,87 грн.; сир плавлений вершковий торговельної марки «Ферма» 40% жиру в сухій речовині масою нетто 70 г, вартістю 17,96 грн.; сир плавлений з лісовими грибами торговельної марки «Ферма» 55% жиру в сухій речовині масою нетто 70 г, вартістю 18,93 грн., печиво цукрове «Multi Cake» з начинкою зі смаком полуниця-крем торговельної марки «Roshen» масою нетто 180 г, вартістю 25,66 грн., батончик «Курага, фінік, яблуко, родзинки та злаки» у вафельному папері торговельної марки «Eat mе» масою нетто 40 г., вартістю 16,83 грн., настойка ехінацеї ємністю 50 мл, вартістю 18,62 грн., таблетки «Анальгін-Дарниця» торговельної марки «Дарниця» в кількості 2 блістера, вартістю 40,76 грн., протизапальний знеболювальний засіб торговельної марки «Німесил», вартістю 12,07 грн., таблетки «Фаніган» торговельної марки «Fanigan» в кількості 2 блістера, вартістю 103,12 грн., таблетки «Стопмігрен» в кількості 1 блістер у заводському упакуванні з паперовою інструкцією, вартістю 160,21 грн., загальною вартістю майна 1055,95 грн.

В подальшому, ОСОБА_13 побіг в сторону вул. Об`їзна в м. Тернополі, покинувши місце події. Після чого ОСОБА_8 , викравши чуже майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1 055,95 грн.

ОСОБА_8 29 лютого 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 15 частиною четвертою статті 186 та частиною четвертою статті 186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з погрозою застосування насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, та відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2024 року у справі №6074988/24 застосований щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2024 року без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за змістом якої вважає, що ухвала слідчого судді першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через допущені судом першої інстанції неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Щодо неповноти судового розгляду вказує, що слідчим суддею першої інстанції не досліджено та не враховано стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан, а також питання завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди, та розміру доходу, отриманого підозрюваним внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції формально та поверхнево обмежився переконанням наявності додатків до клопотання як матеріалів підтвердження обґрунтованості підозри, проігнорувавши їх інформаційне навантаження.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону апелянт пов`язує з тим, що слідчим суддею взято до уваги та покладено в основу оскаржуваного рішення надані стороною обвинувачення копії документів, в якості матеріалів, що обґрунтовують клопотання, не завірені у встановлену порядку.

Зазначає, що в контексті доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчим суддею протиправно, всупереч приписів ч.4 ст.95 КПК України покладено покази свідків надані органу досудового розслідування. Такі покази не були сприйняті судом безпосередньо, що виключає можливість посилання на них.

Стверджує, що підозра, повідомлена ОСОБА_8 , жодних відомостей про узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій у собі не містить, що виключає її обґрунтованість.

Ставить під сумнів правильність кваліфікації дій його підзахисного органом досудового розслідування.

Стверджує, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Вважає, що слідчим суддею проігноровано достатній рівень соціальних зв`язків підозрюваного, а саме наявність постійного місця проживання та перебування у фактичних шлюбних відносинах з вагітною жінкою, а також факт встановлення та вилучення слідством усіх предметів та речей, що були предметом злочинного посягання, що виключає навіть гіпотетичну можливість їх знищення чи спотворення.

Зазначає, що суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч нормам закону, не визначив розмір застави і жодним чином не мотивував такого свого висновку.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2024 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Аналіз матеріалів кримінального провадження дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_8 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч. 4 ст.186, ч.4 ст.186 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження, при вирішенні питання про продовження підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, яким підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, колегія судді звертає увагу, що слідчим суддею зроблено детальний аналіз ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні у судовому засіданні, виходячи з якого обґрунтовано мотивував своє рішення, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Мотиви, наведенні слідчим суддею на обґрунтування своїх висновків щодо оцінки ризиків зазначених слідчим у клопотанні про продовження запобіжного заходу є належним чином аргументовані і сумніві у колегії суддів не викликають.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею не було обґрунтовано в чому саме полягають ризики, передбачені ст.177 КПК України, а лише формально їх описано з посиланням на припущення, є безпідставними і спростовуються змістом судового рішення, в якому наведено детальний аналіз кожного ризику, врахованого слідчим суддею, а також мотиви, з яких він прийнятий до уваги при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо допущеного істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, з мотивів наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується показань свідків, наданих органу досудового розслідування, то апеляційний суд зазначає, що заборона використання протоколів допиту свідків не поширюється на стадію досудового розслідування і стосується саме необхідності безпосереднього допиту таких осіб судом, під час розгляду пред`явленого обвинувачення по суті, із наданням стороні захисту права перехресного допиту, що не зумовлює необхідності чи обов`язку безпосереднього допиту слідчим суддею всіх свідків, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, на стадії досудового розслідування.

Стверджуючи про надання стороною обвинувачення копій не завірених у встановлену порядку документів, в якості матеріалів, що обґрунтовують клопотання, апелянт не оспорює їх змісту. Тому, суд не вбачає підстав вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону дослідження таких матеріалів слідчим суддею місцевого суду.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо недопустимості зібраних у кримінальному провадженні доказів, про що сторона захисту вказує під час апеляційного розгляду, оскільки на стадії досудового розслідування визнання доказів недопустимими можливо лише у випадках, коли: 1) такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і 2) їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого розслідування чи судового розгляду або шляхом надання додаткових матеріалів, які вже є у розпорядженні сторони кримінального провадження, тобто висновок про недопустимість відповідного доказу є категоричним навіть із врахуванням відповідних особливостей стадії досудового розслідування.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що стороною обвинувачення здійснено збирання доказів, в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що слідчий суддя при ухваленні оскаржуваного ним рішення послався на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу, як на одну з підстав продовження строку дії запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як вбачається із змісту судового рішення, яке оскаржується адвокатом, слідчий суддя констатував факт, що 04.03.2024 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави і що, застосовуючи такий забіжний захід слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 та ч.4 ст.186 КК України та наявності ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Проте, безпосередньо текст ухвали слідчого судді від 25.04.2024 року свідчить, що суд першої інстанції вирішував питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 виходячи виключно з матеріалів кримінального провадження, якими обґрунтовувалось клопотання слідчого.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного та обставини справи.

Зокрема, слідчим суддею правильно враховано вагомість доказів зібраних органом досудового слідства на цій стадії провадження; особу підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років без альтернативи; не одружений, хоча проживає в громадянському шлюбі; не працює, не має постійного законного заробітку; на утриманні особи не перебувають; раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення тяжкого злочину проти власності із призначенням великого терміну відбування покарання у виді позбавлення волі, а також за тяжкий злочин проти громадського порядку та моральності, по якому ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання у виді п`яти років позбавлення волі із встановленням іспитового строку; інкриміновані ОСОБА_8 у повідомленні про підозру незаконні дії мають місце під час дії іспитового строку.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що вказані обставини свідчать про низькі соціальні зв`язки підозрюваного та його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що може мати своїм наслідком його ухилення від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відтак, відомості щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та перебування у фактичних шлюбних відносинах з вагітною жінкою, на які посилається сторона захисту, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують наявності ризиків, які є підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, всупереч доводам апелянта, слідчим суддею враховано стан здоров`я підозрюваного, дані про його особу.

При цьому, стверджуючи в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею не враховано стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , апелянта не наводить жодних відомостей стосовно того, який в ОСОБА_8 ю стан здоров`я і яким чином це впливає на вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

З огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України слідчий суддя, постановляючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно врахував підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, та не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, що повністю узгоджується з приписами ч.4 ст.183 КПК України.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що наведені вище доводи сторони захисту були предметом дослідження слідчого судді і отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Твердження апелянта під час апеляційного розгляду про неправильно визначений слідчим суддею термін дії ухвали про продовження строку дії запобіжного у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає непереконливими з огляду на наступне.

За змістом ч.1 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з цих положень слідчий суддя визначив строк дії постановленої ним ухвали до 23 год. 59 хв. 19.06.2024 року.

Окрім того, слідчий суддя визначив дві події, з якими пов`язує закінчення строку дії вказаної ухвали до 19.06.2024 року, а саме - закінчення строку досудового розслідування або закінчення розгляду справи судом у випадку направлення обвинувального акту до суду. Тобто, виходячи із змісту ухвали слідчого судді, що оскаржена стороною захисту, у випадку закінчення строку досудового розслідування до 19.06.2024 року або закінчення розгляду справи судом після направлення обвинувального акут до суду до 19.06.2024 року, строк дії такої ухвали також закінчується.

Таким чином, вказівкою на зазначені події, слідчий суддя визначив можливість завершення строку дії постановленої ним ухвали раніше ніж 19.06.2024 року, що жодним чином не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді