У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004438

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2023 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

-обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2023 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь:

- потерпілого ОСОБА_8 72216,69 грн на відшкодування майнової школи, 150 000 грн моральної шкоди та 7000 грн витрат на професійну правову допомогу;

- держави судові витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 4667,1 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 та вичерпані можливості їх отримати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 залишити без розгляду. Витрати пов`язані із залученням експерта у сумі 4667,1 грн віднести за рахунок держави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції не вірно оцінив докази на предмет їх належності та допустимості.

Зазначає, що не проведено слідчого експерименту з водієм мотоциклу, не призначено та не проведено судово-автотехнічну експертизу механізму та обставин ДТП.

Вказує на не ознайомлення захисника з матеріалами досудового розслідування, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11.04.2018, в якому відсутній підпис захисника ОСОБА_6 .

Також захисник вважає, що надані стороною обвинувачення витяг, постанови та доручення, підтверджують факт порушення належної процедури визначення підслідності у кримінальному провадженні та факт проведення досудового розслідування не уповноваженими на те особами.

Окремо, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції не дослідив обставин дотримання належної процедури визначення підслідності органом досудового розслідування та не надав оцінки доводам сторони захисту з цього, враховуючи те, що слідчі дії проводились слідчими СУ ГУ НП в Миколаївській області до ухвалення (винесення) постанови заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_9 від 28.12.2017 про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення слідчому підрозділу вищого рівня у межах одного органу.

Тому, апелянт вважає, що докази, зібрані під час досудового розслідування неуповноваженими особами з порушенням підслідності, є недопустимими.Враховуючи доктрину плодів отруєного дерева, всі докази сторони обвинувачення, які є похідними від протоколу огляду місця ДТП від 18.09.2016 та схеми до нього; постанови про визнання речовим доказом від 19.09.2016; постанови про визнання речовим доказом від 19.09.2016; постанови про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи від 03.10.2016; постанови про призначення судової авто-технічної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу від 03.10.2016; постанови про призначення судової авто-технічної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу від 03.10.2016; постанови про призначення судової-медичної експертизи від 29.12.2016; протоколу слідчого експерименту та додатки до нього за участю свідка ОСОБА_7 від 20.10.2017, на думку апелянта, є також недопустимими доказами у даному кримінальному проваджені.

Висновок експерта, який ґрунтується на вихідних даних, отриманих під час проведення 20.10.2017 слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 , вважає недопустимим доказом у даному кримінальному проваджені. Тобто, висновок експерта, враховуючи доктрину «плодів отруєного дерева», є недопустимим доказом у кримінальному проваджені.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять рішень (постанов) про доручення проведення досудового розслідування слідчому СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_10 в період з 19.09.2016 до 03.01.2018. Матеріали кримінального провадження не містять жодних рішень (постанов) про доручення проведення досудового розслідування слідчому СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_11 . Відтак, захисник вважає, що всі слідчі дії проведені зазначеними особами є незаконними та проведені з порушенням правил підслідності і є недопустимими.

Окремо зазначає, що саме під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 20.10.2017 істотно порушено права та свободи останньої, порушено її право на захист, оскільки не роз`яснено їй процесуальні права.

Зі змісту протоколу слідчого експерименту від 20.10.2017 за участю ОСОБА_7 , вбачається, що слідчий експеримент проведено за участю захисника ОСОБА_12 , проте протокол про проведення слідчого експерименту не містить підпису захисника ОСОБА_12 щодо ознайомлення останньої з даним протоколом, в графі з протоколом ознайомленні відсутній підпис адвоката ОСОБА_12 .

Крім того, проведення слідчої дії - слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , проведеного 20.10.2017 не уповноваженою особою - слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_10 , на думку апелянта, привезло до реальних наслідків порушення прав ОСОБА_7 .

Також, апелянт вважає, що суд спотворив показання свідка ОСОБА_13 , зазначаючи, що вони не відповідають його показанням, наданим під час проведення з останнім слідчого експерименту. Надані свідком ОСОБА_13 показання під час допиту в суді, на думку апелянта, повністю відповідають його показанням, під час проведення слідчого експерименту з останнім.

Щодо висновку судової автомеханічної експертизи № 920 від 13.04.2016 по дослідженню технічного стану мотоцикла, вважає, що даний доказ не може підтвердити технічну справність мотоцикла, оскільки збереженість мотоциклу після ДТП забезпечено не було. Мотоцикл потерпілого зник на добу 18.09.2016, у зв`язку з чим не було виконано патрульним поліцейським доручення слідчого від 18.09.2016 щодо забезпечення супроводження мотоциклу до майданчику. Відповідно у сторони захисту є об`єктивні сумніви щодо збереження всіх частин та механізмів мотоцикла та відсутність їх заміни. Сторона захисту впевнена, що експерту було надано мотоцикл з заміненими деталями та його частинами, у зв`язку з чим просила виключити даний доказ та надану йому відповідну оцінку на предмет їх відповідності та допустимості, про що не однократно було заявлено під час судових засідань. Факт невиконання доручення слідчого щодо збереження мотоциклу та не вчасне його доставлення до відвідного майданчику підтверджується доказом, наданим стороною захисту - відповіддю на адвокатський запит (наявний в матеріалах справи).

На думку апелянта, судова автомеханічна експертиза № 920 від 13.04.2016 проведена на підставі незаконної постанови, винесеною неуповноваженою особою слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_11 .

Як вважає апелянт, у вироку не зазначено, якими доказами спростовуються показання ОСОБА_7 . Не враховано пояснення під час проведення слідчого експерименту щодо траєкторії руху, що вона проїхала в крайній лівій смузі приблизно 30 м перед тим, як здійснити маневр повороту ліворуч з метою розвороту на іншу сторону руху. Окрім того, суд самостійно без жодних експертних даних та досліджень дійшов висновку, що при зазначених обвинуваченою даних вказану відстань вона подолала за 4-5 с, а отже не виключаються обставини порушення нею вимог п. 10.1, 10.3 ПДР України. Такі висновки суду є припущеннями та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Звертає увагу, що показання ОСОБА_7 є послідовними та детальними і знаходять своє підтвердження щодо обставин зіткнення транспортних засобів та траєкторії руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 .

Вказує, що протокол огляду місця ДТП від 18.09.2016 та схема ДТП відображають місце ДТП вже після настання самої події ДТП, тобто не містять інформації щодо обставин ДТП, які стосуються траєкторії руху транспортних засобів. Вказаний доказ не може підтвердити чи спростувати показання обвинуваченої ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 в частині руху ОСОБА_7 в крайній лівій смузі або в середній смузі руху, остатньої. При цьому місце знаходження автомобіля ОСОБА_7 після зіткнення та інша слідова картина, не виключає те, що остання здійснювала рух в крайній лівій смузі руху перед тим як здійснила поворот ліворуч з метою розвороту на іншу сторону проспекту.

Вважає, що огляд місця події проведено неуповноваженими особами.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

18 вересня 2016 року близько 18:30 год., більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI-Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною просп. Центрального в напрямку вул. Бузника, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, перед зміною напрямку руху ліворуч до крайньої лівої смуги, не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінила напрямок свого руху з середньої смуги руху до крайньої лівої смуги, не надавши дороги мотоциклу «HONDA-Transalp 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, в районі будинку № 12/1 по просп. Центральному в м. Миколаєві.

Зазначеними діями ОСОБА_7 порушила обов`язки водія, передбачені п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, та вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу «HONDA-Transalp 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, та її дії кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 повідомлена про дату та час апеляційного розгляду. ЇЇ неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд дійшов таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, на які міститься посилання у вироку.

Відповідно вимог п.п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.п. 10.1, 10.3 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Ці вимоги Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 порушено.

В суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що 18.09.2016 вона, керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI-Lancer», рухалася по вул. Шосейній у бік просп. Центрального. Перед здійсненням повороту праворуч на просп. Центральний зупинилася перед пішохідним переходом, пропустила пішоходів та транспортний засіб, що рухався по просп. Центральному, після чого виїхала на просп. Центральний у середню смугу руху, а потім зразу ж перестроїлася у ліву крайню смугу руху. При цьому в лівій крайній смузі вона рухалася приблизно 30 м зі швидкістю 20-25 км/год. Зауважила, що при зміні свого руху в дотримання правил ПДР постійно вмикала необхідний покажчик повороту. Коли вона почала здійснювати маневр повороту ліворуч і передня частина її автомобіля вже була у повороті, вона відчула удар. Її автомобіль розвернуло, чутно було крики. Вона вийшла і побачила мотоцикл та потерпілого. Відразу викликала швидку допомогу. Потерпілого швидка допомога увезла до лікарні, а вона залишилася чекати приїзду працівників поліції. Після ДТП до неї підходили свідки , які бачили, як мотоцикл врізався в її автомобіль на великій швидкості.

Аналогічні пояснення обвинувачена ОСОБА_7 надала при проведенні слідчого експерименту за її участі 20.10.2017, у присутності захисника, під час якого вказала про обставини ДТП, щодо послідовності та механізму її дій під час керування автомобілем. При проведенні слідчої дії зроблені відповідні заміри та складена схема, які відповідно підписані ОСОБА_7 без зауважень (т. 2 а.п. 59-74).

В суді свідок ОСОБА_13 пояснив, що 18.09.2016 у другій половині дня він стояв на проїзній частині в заїзному кармані навпроти «Приватбанку» по просп. Центральному. Побачив транспортний засіб «MITSUBISHI-Lancer», що виїхав з вул. Фрунзе (Шосейна) на просп. Автомобіль «MITSUBISHI-Lancer» виїхав з повороту одразу у другу смугу руху, а потім увімкнувши сигнал повороту ліворуч, відразу перестроївся в третю крайню смугу руху.

Потім він почув шум двигуна мотоцикла та коли мотоцикл з`явився у полі зору, побачив, що мотоцикл рухався у другій смузі руху. Потім водій обернувся назад, подивився, повернув голову і перестроївся в третю смугу руху, та на великій швидкості врізався в автомобіль «MITSUBISHI-Lancer», який вже почав здійснювати маневр повороту ліворуч. При цьому було чутно звук гальмування мотоцикла. Мотоцикл врізався у лівий бік заднього бамперу автомобіля.

Разом з тим, хоча обвинувачена ОСОБА_7 стверджувала, що не з її вини сталася ДТП, і що її показання підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_13 , але ці твердження обвинуваченої ОСОБА_7 та наведені в апеляційній скарзі захисника доводи спростовані доказами, які досліджені судом першої інстанції, та покладені в основу вироку.

На переконання колегії суддів, доводи захисника про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 та ненадання належної оцінки доказам, які покладені в обґрунтування вироку, позбавлені підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за встановлених судом обставин, підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції.

Так, потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він 18.09.2016 біля 18:30 рухався на технічно справному мотоциклі «HONDA-Transalp 600» у крайній лівій смузі по просп. Центральному у напрямку стадіону «Евіс» на відстані біля 1 м від лівого краю дороги зі швидкістю близько 60 км/год. Разом з ним у попутному напрямку рухалися інші транспортні засоби.

Наблизившись до перетину просп. Центрального з вул. Шосейною, він побачив автомобіль «MITSUBISHI-Lancer», який виїхав з вул. Шосейної на просп. Центральний та почав рухатися в межах середньої смуги руху. Раптом водій «MITSUBISHI-Lancer», наближаючись до повороту в лівий бік без увімкнення сигналу повороту, почав здійснювати поворот ліворуч із середньої смуги руху. Швидкість автомобіля «MITSUBISHI-Lancer» складала біля 20 км/год. Відстань між мотоциклом та автомобілем, на час коли останній почав змінювати напрямок руху, була приблизно 20 м. Тому він змушений був застосувати екстрене гальмування, розуміючи що відстань дуже замала.

Зіткнення відбулося у лівій крайній смузі, де він і рухався. Після контактування автомобіль розвернуло по діагоналі відносно проспекту, мотоцикл знаходився у лівій крайній смузі. В той же день він потрапив до ЛМШД, де проходив тривале лікування.

Пояснення потерпілого ОСОБА_8 про отримання внаслідок ДТП тілесних ушкоджені підтверджені висновком судово-медичної експертизи №2124 від 26.01.2017, згідно якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому середньої-нижньої третини обох кісток гомілки зі зміщенням, рваних ран лівої гомілки, рваної рани параректальної ділянки, множених саден тіла, які утворилися від дії тупих твердих предметів.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися в умовах ДТП при зіткненні автотранспортних засобів (автомобіля та мотоциклу), незадовго до звернення у лікарню 18.09.2016. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Вказані показання потерпілого щодо обставин ДТП узгоджуються з даними, які зазначені протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2016, схемою та фототаблицями до нього.

З протоколу огляду місця ДТП, схеми та фототаблиці до нього, складеними слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , за участю понятих та учасника пригоди ОСОБА_7 , зафіксовано зіткнення транспортних засобів «MITSUBISHI-Lancer», р/н НОМЕР_1 , та «HONDA-Transalp 600», р/н НОМЕР_2 , у м. Миколаєві по проспекту Центральному 12/1; положення транспортних засобів відносно проїзної частини після зіткнення; відповідні заміри щодо ширини дорожнього покриття, довжини сліду гальмування мотоциклу, розташування та розміщення осипу відокремлених частини від транспортного засобу, а також встановлено, що покриття проїжджої частини сухе чисте, погодні умови без опадів, похмуро.

Зі схеми вбачається, що на проїзній частині нанесена горизонтальна розмітка білим кольором згідно розділу 34 ПДР 1.5.

Оглядом транспортного засобу «MITSUBISHI-Lancer», р/н НОМЕР_1 , виявлено наступні пошкодження транспортного засобу : деформацію заднього багажнику та заднього бамперу.

Оглядом мотоциклу «HONDA-Transalp 600», р/н НОМЕР_2 , виявлено наступні пошкодження транспортного засобу: розбиття пластикової панелі спереду разом з фарою головного освітлення, розбиття пластикової обшиви передньої частини та крила, подряпини та потертості лакофарбового покриття з лівого боку, деформація баку з лівого боку.

Зазначений протокол та схему ДТП підписано понятими та ОСОБА_7 без зауважень ( т. 2 а.п.2-31).

Згідно з даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 03.01.2018, потерпілий зазначив, що він рухався на мотоциклі «HONDA-Transalp 600» у крайній лівій смузі по просп. Центральному у напрямку вул. Бузника у лівій крайній смузі руху. На відстані біля 1,4 м від лівого краю дороги зі швидкістю близько 60 км/год. ОСОБА_8 виставив автомобіль із бічним інтервалом 0,6 м від осей переднього та заднього лівого колеса до дорожньої розмітки 1.5 (переривиста лінія) ПДР України, що поділяє крайню ліву смугу та середню смугу руху, та зазначив, що швидкість руху автомобіля «MITSUBISHI-Lancer» складала 20 км/год. ОСОБА_8 виставив автомобіль на відстані 17 м., коли той почав змінювати напрямок руху в його смугу.

ОСОБА_8 вказав, що місце зіткнення розташоване на відстані 1,5 м від лівого краю проїжджої частини та на відставні 3 м до смуги, призначеної для розвороту транспорту. При проведені замірів шляху (дуги), який був подоланий автомобілем з моменту зміни ним напрямку руху до зіткнення з мотоциклом складав 6,5 м (т. 2 а.п. 75-81).

Дані, які зазначені при складанні протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, покладені в основу судових експертиз.

Так, згідно висновків судових автотехнічних експертиз встановлено технічний стан наступних транспортних засобів:

- автомобіля «MITSUBISHI-Lancer», р/н НОМЕР_1 , у якого на момент ДТП ходова частина, гальмова система, рульова система та фари головного світла знаходились в працездатному та функціонально придатному стані не мали несправностей відповідно до вимогам ПДР України і ДСТУ 36:2010, щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух (висновок №917 від 01.11.2016 т. 2 а.п. 46-49).

- мотоциклу «HONDA-Transalp 600», р/н НОМЕР_2 , у якого на момент ДТП ходова частина осі, робоча гальмова система, рульова система знаходилася в працездатному і функціонально придатному стані, не мала несправностей, які могли б несподівано для водія привести до відведення мотоцикла убік від обраного водієм напряму руху (висновок експерта №920 від 13.04.2017 т. 2 а.п. 52-55).

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №923 від 09.11.2016, початковий контакт вступили ліва частина заднього бампера автомобіля з передньою частиною (передньою лівою вилкою переднього колеса) впроваджувався в задню ліву частину автомобіля і просувався вправо, залишаючи сліди від правої бічної частини мотоцикла на задній частині автомобіля (при цьому падаючи на праву сторону), який надалі від удару стало розгортати його задню частину проти годинникової стрілки.

Кут між повздовжніми осями транспортних засобів, відлічуваний в плані від повздовжньої осі автомобіля «MITSUBISHI-Lancer», з повздовжньої осі мотоцикла «HONDA-Transalp 600», проти годинникової стрілки, в момент їх первісного входу в контакт склав близько 145-150 градусів.

Зіткнення автомобіля «MITSUBISHI-Lancer», з мотоциклом «HONDA-Transalp 600», мало місце на лівій смузі просп. Центральний в районі відм. №3 (зафіксованого працівниками правоохоронного органу) на відстані 1,1 м від лівого краю проїзної частини дороги по ходу руху мотоцикла і автомобіля (т. 2 а.п. 40-43).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин розвитку ДТП №131 від 23.02.2018, водій автомобіля «MITSUBISHI-Lancer», ОСОБА_14 , з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була діяти у відповідності до вимог п. 10.1 та п. 10.3 ПДР України. В свою чергу, у даній дорожній ситуації водій мотоцикла «HONDA-Transalp 600», ОСОБА_8 , з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України.

Проведеним дослідженням встановлено, що водій автомобіля «MITSUBISHI-Lancer» ОСОБА_7 мала технічну можливість попередити дану ДТП шляхом дотримання технічних вимог п. 10.1 та п. 10.3 ПДР України. В свою чергу, проведеним дослідженням встановлено, що водій мотоцикла «HONDA-Transalp 600» ОСОБА_8 не мав технічну можливість попередити дану ДТП.

Проведеним дослідженням встановлено, що в діях водія автомобіля «MITSUBISHI-Lancer», ОСОБА_7 , з технічної точки зору, маються невідповідність до вимог п. 10.1 та п. 10.3 ПДР України, що в свою чергу дає підстави вказати, що з технічної точки зору, її дії знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В діях водія мотоцикла «HONDA-Transalp 600», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , з технічної точки зору, не маються невідповідність до вимог п. 12.3 ПДР України, що в свою чергу дає підстави вказати, що з технічної точки зору, його дії не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП (т. 2 а.п. 97-103).

Всупереч доводам захисника в апеляційній скарзі, не має підстав не довіряти цьому висновку, оскільки в основу зазначеної експертизи покладені вихідні дані, зокрема: матеріали кримінального провадження №0004438, висновок експерта №923 від 09.11.2016, показання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , слідчі експерименти за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (т. 2 а.п.97-103).

Є голослівними доводи захисника про вибіркове врахування експертом вихідних даних щодо обставин та механізму ДТП.

Ці доводи спростовані поясненнями експерта ОСОБА_15 , який при допиті в суді підтвердив висновки експертизи. Пояснив, що для проведення експертного дослідження використовувалися вихідні дані, які вказав слідчий у своїй постанові про призначення експертизи, дані протоколу огляду місця події, та схеми, зокрема: дані щодо стану дороги, щодо місця ДТП, завантаженість проїзної частини, знаки, розмітка, а також дані слідчих експериментів. Всі дані використовувалися ним у сукупності з іншими матеріалами у справі. Розбіжностей в вихідних даних не було.

Тому відсутні підстави вважати недопустимим як доказ висновок експерта №131 від 23.02.2018.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі докази у справі, зокрема й ті доводи ОСОБА_7 щодо її невинуватості. На переконання колегії суддів, докази, на які послався суд першої інстанції, поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду винести законний і обґрунтований вирок, не встановлено.

Оскільки, усі обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи в судовому засіданні досліджені всебічно, повно та об`єктивно, то підстав для скасування вироку і закриття провадження, про що просить в апеляційній скарзі захисник, немає.

В апеляційній скарзі захисник хоча і висловила вимогу про скасування вироку та закриття провадження, але колегія суддів акцентує, що в обґрунтування цих доводів апелянт лише зазначив про необхідність проведення судової автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП, але колегія суддів вважає ці доводи безпідставними, оскільки дана експертиза проведена та покладена в основу вироку.

Щодо доводів захисника про не проведення слідчого експерименту з водієм мотоциклу, то ці доводи позбавлені підстав, оскільки суд першої інстанції у вироку навів дані протоколу слідчого експерименту від 03.01.2018 за участю потерпілого ОСОБА_8 , де останні пояснив про обставини ДТП аналогічні тим, що зазначив в показаннях в суді.

Крім того, як вбачається з тексту протоколу слідчого експерименту від 20.10.2017 за участю водія ОСОБА_7 , дослідженого в ході судового розгляду, їй було роз`яснено зміст ст. 59, 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, що спростовує посилання апелянта про те, що ОСОБА_7 не було роз`яснено їй право не свідчити проти себе та права на захист.

Крім того, згідно протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 вбачається, що при проведенні зазначеної слідчої дії була присутньою адвокат ОСОБА_12 , послугами якої бажала скористатися ОСОБА_7 . Дані обставини підтверджуються підписами ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до ЄРДР були внесені по факту дорожньо-транспортної пригоди яка сталася, а не відносно ОСОБА_7 .

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим вчинені дії, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_7 , або слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_7 до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі останню буде визнано підозрюваною чи обвинуваченою.

Щодо доказів, які зібрані під час досудового розслідування неуповноваженими особами з порушенням підслідності, як про це стверджує апелянт, то ці доводи не відповідають дійсності. Як вбачається з досліджених в ході судового розгляду письмових доказів, огляд місця дорожньо-транспортної пригоди проведено 18.09.2016 слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , про що складено протокол та схему ДТП. Таблиця зображень до протоколу огляду завірена слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 , які прибули на місце ДТП за повідомленням оперативного чергового. Відомості до ЄРДР про обставини ДТП були внесені 19.09.2016, що не свідчить про відсутність у слідчих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повноважень на проведення огляду, з урахуванням вимог ст. 214 КПК України.

Крім того, постановою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_16 від 19.09.2016 визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні, а за дорученням начальника СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 проведення досудового розслідування доручено слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 .

Постановою заступника прокурора області ОСОБА_9 від 28.12.2017 доручено здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0004438 слідчому управлінню ГУ НП України в Миколаївській області, у зв`язку з неефективністю проведення досудового розслідування, з порушенням вимог ст. 2, 28, 92, 93 КПК України, які полягали у не вжитті заходів щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, не проведенні слідчого експерименту за участю водія мотоциклу «HONDA-Transalp 600» та не призначенні і не проведенні судової-автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП.

Постановою начальника СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 від 03.01.2018 проведення досудового розслідування даного кримінального провадження доручено групі слідчих у складі: слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_20 та слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 .

Постановою заступника прокурора області ОСОБА_9 від 18.01.2018 призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0004438 у складі: начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_21 , заступника начальника цього ж відділу ОСОБА_22 , прокурорів цього ж відділу ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що процесуальні рішення, викладених у формі постанов про призначення експертних досліджень, за період з 19.09.2019 по 29.12.2016 були прийняті слідчим СВ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , а слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 проведений слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 , який склав відповідний протокол від 20.10.2017.

За такого, не знайшли підтвердження доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження рішень (постанов) про доручення проведення досудового розслідування слідчому СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_11 . Крім того, захисником під час судового розгляду не доведено, в чому саме полягало істотне порушення прав та свобод ОСОБА_7 внаслідок прийняття процесуальних рішень слідчими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Окрім того захисник вважає, що суд першої інстанції спотворив показання свідка ОСОБА_13 , зазначаючи, що вони не відповідають його показанням, наданим під час проведення з останнім слідчого експерименту. Однак, надані свідком ОСОБА_13 показання під час допиту в суді, на думку апелянта, повністю відповідають його показанням, під час проведення слідчого експерименту з останнім.

Проте, суд першої інстанції критично поставився до показань свідка ОСОБА_13 в частині того, що він як автолюбитель, може стверджувати, що мотоцикл рухався зі швидкістю більше 120 км/год, оскільки ці пояснення є голослівними та не мають підтвердження.

Щодо доводів апелянта про ненадання доступу до матеріалів досудового розслідування, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу від 11.04.2018 ОСОБА_7 не мала зауважень і доповнень.

Також апелянтом не доведено підстав для повторного дослідження обставин кримінального провадження шляхом дослідження доказів.

Щодо призначеного покарання, то апелянт не наводить доводів щодо покарання. Проте, колегія суддів констатує, що обвинуваченій ОСОБА_7 покарання призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), обставин його вчинення, та даних про її особу.

У кримінальному проваджені потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його користь майнову шкоду у сумі 81315,73 грн., яка складається із витрат на лікування у розмірі 46704,45 грн., недоотриманої заробітної плати у розмірі 27611,38 грн., витрат на правовому допомогу у розмірі 7000 грн., а також моральної шкоди у сумі 300000 грн.

Розглянувши заявлений цивільний позов відповідно до положень ст.1166 ЦК України, дослідивши матеріали справи та належно вмотивувавши своє рішення, суд частково задовольнив позов в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 44605,31 грн (витрати на лікування). Також стягнуто розмір недоотриманої заробітної плати потерпілим в сумі 27 611,38 грн, з огляду на встановлену інвалідність потерпілого, строк перебування на лікарняному та розміру сум отриманих за місцем роботи.

Є правильним і рішення про стягнення на користь потерпілого витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

При встановленні суми грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції врахував встановлені під час судового розгляду кримінального провадження обставини, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, пов`язаних з противоправною поведінкою обвинуваченої, ступінь тяжкості отриманих потерпілим в результаті ДТП тілесних ушкоджень, складність та тривалість лікування, обсяг і характер змін у житті, істотність зусиль, яких він вимушений докладати до відновлення попереднього способу життя, інтенсивність та тривалість моральних страждань. З урахуванням наведеного, є вмотивованим висновок суду першої інстанції, що протиправними діями обвинуваченої безсумнівно були завдані моральні страждання потерпілому. Керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь глибини та тривалості душевних страждань потерпілого, з ОСОБА_7 на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди обгрунтовано стягнуто 150 000 грн.

Отже, цивільний позов вирішено відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, висновки суду першої інстанції є правильними. З огляду на доведеність вини обвинуваченої, підстав для залишення його без розгляду, а також віднести за рахунок держави витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 4667,1 грн, про що просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3