Справа № 953/5020/24
н/п 1-кс/953/4783/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000360 від 04.03.2023,

за участі сторін кримінального провадження

представника заявника - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляд слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання ОСОБА_3 .

За змістом клопотання ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2023 на транспортний засіб марки LAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 , оскільки арешт накладено необґрунтовано та в подальшому в його арешті відпала потреба.

У своєму клопотанні ОСОБА_3 посилається на те, що вона не є фігурантом даноі? справи, вона навіть не допитана у даному кримінальному проваджені як свідок, проте автомобіль якии? належить і?и? на праві приватноі? власності досі знаходиться під забороною відчуження та розпорядження.

Крім того, автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 , не підпадає під ознаки речового доказу, передбаченого ст. 98 КПК Украі?ни, він не зберіг на собі сліди злочину, не підлягає конфіскаціі? чи спеціальніи? конфіскаціі?, а тому незаконно обмежуються і?і? права на вільне володіння та розпорядження своєю власністю.

Позиції учасників кримінального провадження

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, через канцелярію суду надав заперечення та просив провести розгляд клопотання без його участі. Проти задоволення клопотання заперечує посилаючись на те, що: вказаний транспортний засіб станом на даний час був і залишається речовим доказом у кримінальному провадженні №0000360 від 04.03.2023.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Водночас положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази

З матеріалів клопотання встановлено, що Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону здійснює досудове розслідування у кримінальному проваджені No0000360 від 04.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.358; ч.5 ст. 185; ч.2 ст.289; ч.1 ст.263; ч.1 ст.369; ч.3 ст.15, ч.5 ст.186; ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 206-2 КК Украі?ни.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2023 у кримінальному провадженні № 01895 від 15.07.2023 накладено арешт на майно, в тому числі, на транспортний засіб марки LAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 , з метою забезпечення його як речового доказу.

20.06.2024 року на підставі постанови про об`єднання матеріалів кримінального провадження прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , матеріали у кримінальних провадженнях № 0000360 від 04.03.2023 року, №0000029 від 05.01.2024 року, № 0001895 від 15.07.2023 року, № 0000924 від 10.07.2024 року, № 0000765 від 1706.2024 року, № 0000360 від 04.03.2023 року об`єднано в одне провадження та залишено реєстраційний номер № 0000360 від 04.03.2023.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали

Із аналізу норми ст. 174 КПК України вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні адвокат зазначає про необхідність скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 29.09.2023 на транспортний засіб марки LAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 , з огляду на те, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба та арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя має встановити наявність або відсутність вказаних адвокатом підстав для скасування арешту.

Так, за змістом клопотання та наданих адвокатом пояснень, їх доводи зводяться до такого: автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 ,належить на праві власності ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтвапро реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яка не має відношення до цього кримінального провадження; автомобіль не має ознак речового доказу.

Продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Як встановлено слідчим суддею, арешт на майно накладено за клопотанням належного суб`єкта. Також встановлено, що арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1ст.174 КПК України- підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Нормами ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено дві взаємовиключні підстави скасування арешту майна слідчим суддею це необґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

В той же час незважаючи на те, що досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні ще не закінчено, розглядом клопотання встановлено, що із автомобілем LAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 , вже проведено ряд слідчих дій, які є достатніми для встановлення обставин кримінального правопорушення та виконання завдань, визначених ст.2 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що у кримінальному провадженні існує два види інтересів суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції та особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так у ст. 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

В той же час слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідні обмеження мають бути розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні станом на час надання дозволу на проведення обшуку потреби досудового розслідування, можливо, виправдовували саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Слідчому судді стороною обвинувачення не надано будь яких відомостей, які мають значення для розслідування кримінального провадження щодо вилученого майна,а саме LAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 , який вилучений під час обшуку 25.09.2023 року експертизи щодо дослідження майна не призначались, відношення до кримінального провадження, та використання ОСОБА_6 вказаного автомобілю як засобом або знаряддям вчинення злочину не надано.

Отже, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення доказової бази у даному кримінальному провадженні, яка на теперішній час, як встановлено вище, досягнута.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з вказаного в клопотанні майна, арештованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2023.

За встановлених обставин щодо відсутності необхідності вказаного майна як речового доказу, скасування арешту з вказаного майна не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження.

Таким чином, наявні правові підстави до задоволення клопотання заявника та скасування арешту з вказаного майна.

На підставі викладеного керуючись статтями 98, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000360 від 04.03.2023 задовольнити.

Скасувати арешт з майна, а саме: автомобільLAND ROVER RANGE ROVER, д.н.з « НОМЕР_1 », vin НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2023 по справі № 953/7639/23.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1