ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/1850/24 (1-кс/626/789/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/644/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 10 травня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000531 від 09.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено частково задоволено клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0000531 від 09.05.2024 року.

Згідно цієї ухвали до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, поклавши на підозрювану певні процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просив скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилався на те, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що підозра, оголошена ОСОБА_7 є обґрунтованою та підтверджується низкою доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Також прокурор посилався на обставини вчинення кримінальних правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України. Вважав, що слідчий суддя суду першої інстанції неповно та поверхнево провів розгляд клопотання слідчого, без всебічної оцінки обставин в їх сукупності, без наведення достатніх доводів про відсутність у провадженні підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вказував, що при призначенні застави у розмірі менше ніє вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому вважав, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000531 від 09.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

10.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

10.05.2024 слідчий СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ..

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тяжкість кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Обґрунтованість підозри слідчий підтверджував відомостями, які наявні в матеріалах кримінального провадження. Вважала, що запобігти ризиками можливо лише шляхом обрання стосовно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив обґрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри. Також визнав доведеним ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи відомості про особу підозрюваної, стану її здоров`я, дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

На виконання вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини й утриманців, що передбачено п.4 ч.1 ст.178 КПК.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Докази, надані суду, вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраним по справі доказами, в тому числі, що містяться у протоколі обшуку від 09.05.2024 року, проведеного за місцем мешкання ОСОБА_7 .

Колегія судів вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом першої інстанції можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, а також вчинити інший злочин. Враховуючи, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 8 років, тим самим може уникнути правосуддя та перешкоджати його реалізації. Тому колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить запобіганню ризиків, зазначених в клопотанні слідчого. Вказане дає достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, запобігання яким, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неможливим.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Отже, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваній, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги прокурора, що обумовлює необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою з визначенням застави, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Крім того, належить врахувати, що суд першої інстанції встановив існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваною переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно вплинути на свідків або вчинити інший злочин (арк. 53).

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що запобіжні заходи, не пов`язані із позбавленням волі, у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, не зможуть запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального провадження, а також відомості про особу підозрюваної, яка має міцні соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, колегія суддів вважає за можливе визначити заставу підозрюваній, а саме 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з визначенням розміру застави не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, ухвала слідчого судді суд першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора та клопотання слідчого підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 10 травня 2024 року скасувати.

Клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Деревицької задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах КП «Харківській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 10.07.2024 року включно.

Визначити підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів до 29 червня 2024 року включно:

Отримувач коштів: Харківський апеляційний суд

Банк отримувача: Державна казначейська служба України

Код банку отримувача (МФО): 820172

Рахунок отримувача: UA0085314

Код ЄДРПОУ суду: 42261368.

У разі внесення суми застави, покласти на підозрювану Заостровних ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити підозрюваній Заостровних ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не виконання покладених на неї обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

У разі невнесення застави до 29.06.2024 року включно підозрювана ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає поміщенню до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :