Справа № 357/6096/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2637/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

захисника (ВКЗ) - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 10 березня 2024 року включно, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 (семи) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 18200 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали суду, в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , у якому прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2,3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 10 березня 2024 року включно, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 (семи) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 18200 гривень.

Своє рішення суд мотивував тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 на даному етапі судового розгляду кримінального провадження та запобігти ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений просить переглянути ухвалу суду та змінити йому запобіжний захід.

Мотивуючи свої доводи вказує, що він не винний у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є неправомірним. Обвинувачений вважає, що судом першої інстанції належним чином не враховано тривалий строк його перебування в слідчому ізоляторі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор належним чином повідомлялись про дату та час судового засідання, клопотань про участь обвинуваченого у апеляційному розгляді та про відкладення апеляційного розгляду не подали.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої обвинуваченим апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 не зменшились.

Також, в сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону суд врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема він неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, відсутність законних джерел доходу, а також перебування на розгляді суду ще декількох обвинувальних актів, відповідно до яких ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності, а також інші обставини, передбаченіст.178 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності доказів його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, то слід зазначити наступне.

На даний час в провадженні суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2,3 ст. 185 КК України. Пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на даний час триває судовий розгляд, а питання щодо доведення або не доведення винуватості у їх вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, апелянтом не наведено обґрунтованих обставин, які б свідчили про можливість на даний час обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б достатньою мірою свідчили про можливість уникнення встановленого ризику шляхом застосування іншого запобіжного заходу та гарантували в такому випадку належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 10 березня 2024 року включно, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 (семи) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 18200 гривень - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: