Справа № 740/586/24
Провадження № 1-кп/740/192/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вищевказане кримінальне провадження. Судовий розгляд відкладено на 20.06.2024, 14-00 год.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, покарання за яке передбачене виключно у вигляді позбавлення волі; не має постійного офіційного місця роботи, хоча є працездатною особою, тому враховуючи вищевказані обставини та спосіб скоєння вказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинений злочин, в якому він підозрюється, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення. З метою запобігання вищезазначених ризиків, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки більш м`які запобіжні заходи на теперішній час не в силі запобігти ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений у судовому засіданні не висловив заперечень щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики, зазначені прокурором в клопотанні, нічим не обґрунтовані, судовий розгляд кримінального провадження вже розпочався, обвинувачений висловив свою позицію та повністю визнав свою вину, а тому немає необхідності у застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного, обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд ураховує те, що на цей час хоча і розпочато судовий розгляд указаного кримінального провадження, але продовжує існувати ризик, зокрема, переховування від суду, враховуючи міру покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Для запобігання вказаного ризику суд ураховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а тому суд вважає виправданим продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду. Про обрання відносно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить указаного ризику та не зможе перешкодити його реалізації.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків. Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а також з огляду на доведеність прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику переховування від суду, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 177, 178, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою без визначення розміру застави до 18 серпня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1