Справа № 351/1520/23
Провадження № 11-кп/4808/68/24
Категорія ч. 4 ст. 189 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000148 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2023 року, згідно з яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганьківці Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, інваліда 3 групи, одруженого, утриманців не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого було неодноразово продовжено Указами Президента України, який діє на даний час.

Приблизно у 2019 році ОСОБА_10 , яка є інвалідом з дитинства, якій призначена 1 група інвалідності «Б», на сайті знайомств «Tabor.ru» познайомилась з мешканцем с. Ганьківці Заболотівської селищної територіальної громади Коломийського району ОСОБА_8 , з яким підтримувала зв`язок за допомогою месенджерів «Telegram», «Viber» та «WhatsApp», де вони здійснювали відеовиклики, переписки та спілкування в чаті. Протягом більше року між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 склались добрі стосунки, під час яких потерпіла на прохання ОСОБА_8 через додаток «Telegram» надіслала йому більше шести інтимних фотографій та відео файли, на яких вона зображена в оголеному вигляді. Відповідаючи взаємністю ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_10 свої інтимні фотографії. Під час спілкувань ОСОБА_10 розповідала ОСОБА_8 про своїх родичів та знайомих, повідомила, що є інвалідом з дитинства та що для свого лікування отримує грошові кошти від спонсора, який перебуває за кордоном.

В листопаді 2021 року ОСОБА_8 попросив ОСОБА_10 позичити йому 1000 (одну тисячу) гривень, на що та погодилась та перерахувала вказану суму на рахунок, наданий ним, які той не повернув.

Приблизно в лютому 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів з погрозою розголошення відомостей, які потерпіла ОСОБА_10 бажала зберегти в таємниці.

В березні 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання в с. Ганьківці Заболотівської селищної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, використовуючи месенджер «Telegram» з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування з потерпілою ОСОБА_10 , пригрозив розголосити відомості, які потерпіла бажала би зберегти в таємниці, а саме відправити матері та близьким знайомим через месенджери інтимні фотографії та відеофайли еротичного характеру, на яких зображена потерпіла, і при цьому висунув ОСОБА_10 вимогу про передачу грошових коштів в сумі 10 000 (десять) тисяч гривень за не розголошення вищевказаних відомостей. Грошові кошти ОСОБА_8 вимагав перераховувати на його банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

У свою чергу, потерпіла ОСОБА_10 , сприйнявши погрози ОСОБА_8 реально, побоюючись, що розголошення відомостей про її інтимне життя є небажаним для неї, може принижувати її честь і гідність, та бажаючи зберегти такі відомості в таємниці, 10.03.2022 зі свого банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», здійснила грошовий переказ в розмірі 2000 гривень на банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», який належить ОСОБА_8 , при цьому повідомила останньому, що грошові кошти буде передавати частинами в міру надходження коштів від спонсора на лікування, на що той погодився.

Надалі потерпіла ОСОБА_10 на виконання незаконної вимоги ОСОБА_8 про передачу грошових коштів за не розголошення останнім відомостей про її інтимне життя, які вона бажала зберегти в таємниці, в квітні 2022 року зі свого банківського рахунку НОМЕР_3 здійснювала грошові перекази на банківський рахунок НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , зокрема: 03.04.2022 - 600 грн., 07.04.2022 - 1300 грн., 12.04.2022 - 1500 грн., 14.04.2022 - 1000 грн., 14.04.2022 - 300 грн., 14.04.2022 - 500 грн., 29.04.2022 - 250 грн., 29.04.2022 - 100 грн., 29.04.2022 - 50 грн., 29.04.2022 - 250 грн., 30.04.2022 - 150 грн.

Приблизно в травні 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання в с. Ганьківці Заболотівської селищної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, не маючи на меті припиняти свої протиправні дії по вимаганню грошових коштів у ОСОБА_10 за не розголошення відомостей про її інтимне життя, розуміючи, що потерпіла має грошові кошти, які отримує від спонсора з-за кордону, діючи умисно, з корисливих мотивів, під час спілкування з потерпілою ОСОБА_10 , висловлюючи погрози, продовжив вимагати грошові кошти, змінивши при цьому свої вимоги та збільшивши суму, яку потерпіла мала передати з 10 000 (десяти) тисяч гривень до 70 000 (сімдесяти) тисяч гривень, а в подальшому протягом червня 2022 року - квітня 2023 року змінював неодноразово свої вимоги щодо сум грошових коштів, які мала передати потерпіла, і у разі затримки з перерахунком коштів на його рахунок, погрожував розголошенням відомостей про її інтимне життя.

Так, потерпіла ОСОБА_10 , продовжуючи реально сприймати висунуті їй погрози щодо розголошення відомостей про її інтимне життя, в період травня 2022 року - квітня 2023 року неодноразово здійснила грошові перекази зі свого банківського рахунку НОМЕР_3 на банківський рахунок НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , а саме: 01.05.2022 о 00:39 год. у розмірі 400 грн., 01.05.2022 о 20:33 год. у розмірі 400 грн., 01.05.2022 о 14:53 год. у розмірі 3000 грн., 12.05.2022 о 19:19 год. у розмірі 1000 грн., 12.05.2022 о 19:20 год. у розмірі 800 грн., 12.05.2022 о 19:21 год. у розмірі 800 грн., 12.05.2022 о 20:26 год. у розмірі 1100 грн., 14.05.2022 о 21:17 год. у розмірі 700 грн., 14.05.2022 о 21:40 год. у розмірі 850 грн., 14.05.2022 о 21:49 год. у розмірі 500 грн., 15.05.2022 о 22:18 год. у розмірі 400 грн., 20.05.2022 о 15:32 год. у розмірі 1000 грн., 22.05.2022 о 17:24 год. у розмірі 2000 грн., 27.05.2022 о 21:23 год. у розмірі 3000 грн., 30.05.2022 о 15:21 год. у розмірі 1000 грн., 30.05.2022 о 18:22 год. у розмірі 300 грн., 31.05.2022 о 17:37 год. у розмірі 1000 грн., 03.06.2022 о 17:47 год. у розмірі 2500 грн., 06.06.2022 о 13:25 год. у розмірі 3000 грн., 06.06.2022 о 17:20 год. у розмірі 1500 грн., 07.06.2022 о 18:09 год. у розмірі 3000 грн., 08.06.2022 о 13:59 год. у розмірі 1500 грн., 08.06.2022 о 16:57 год. у розмірі 850 грн., 08.06.2022 о 17:38 год. у розмірі 150 грн., 16.06.2022 о 20:46 год. у розмірі 1250 грн., 22.06.2022 о 21:33 год. у розмірі 1300 грн., 30.06.2022 о 18:34 год. у розмірі 2000 грн., 30.06.2022 о 18:48 год. у розмірі 450 грн., 07.07.2022 об 11:41 год. у розмірі 500 грн., 07.07.2022 о 21:12 год. у розмірі 400 грн., 11.07.2022 о 18:12 год. у розмірі 6000 грн., 11.07.2022 о 18:19 год. у розмірі 1000 грн., 11.07.2022 о 18:38 год. у розмірі 500 грн., 15.07.2022 о 10:52 год. у розмірі 10500 грн., 22.07.2022 о 13:31 год. у розмірі 5000 грн., 22.07.2022 о 19:35 год. у розмірі 2500 грн., 01.08.2022 о 18:13 год. у розмірі 18750 грн., 08.08.2022 о 20:58 год. у розмірі 11200 грн., 11.08.2022 о 20:00 год. у розмірі 18000 грн., 19.08.2022 о 10:25 год. у розмірі 6500 грн., 07.09.2022 о 10:57 год. у розмірі 3000 грн., 14.09.2022 о 10:19 год. у розмірі 16450 грн., 17.09.2022 о 19:50 год. у розмірі 2000 грн., 18.09.2022 о 13:21 год. у розмірі 2000 грн., 21.09.2022 о 14:18 год. у розмірі 2000 грн., 26.09.2022 о 14:31 год. у розмірі 3000 грн., 26.09.2022 о 14:52 год. у розмірі 500 грн., 26.09.2022 о 17:12 год. у розмірі 1000 грн., 26.09.2022 о 17:14 год. у розмірі 1050 грн., 26.09.2022 о 22:38 год. у розмірі 500 грн., 26.09.2022 о 22:57 год. у розмірі 500 грн., 28.09.2022 о 12:38 год. у розмірі 1500 грн., 07.10.2022 о 20:51 год. у розмірі 12500 грн., 08.10.2022 о 18:39 год. у розмірі 6000 грн., 19.10.2022 о 10:45 год. у розмірі 25000 грн., 26.10.2022 о 16:17 год. у розмірі 7000 грн., 26.10.2022 о 18:53 год. у розмірі 3000 грн., 02.11.2022 о 09:59 год. у розмірі 5000 грн., 09.11.2022 о 12:21 год. у розмірі 3000 грн., 12.11.2022 о 09:33 год. у розмірі 1500 грн., 12.11.2022 о 10:45 год. у розмірі 1200 грн., 18.11.2022 о 14:04 год. у розмірі 8000 грн., 22.11.2022 о 12:22 год. у розмірі 500 грн., 30.11.2022 об 11:39 год. у розмірі 8000 грн., 01.12.2022 о 13:26 год. у розмірі 2000 грн., 03.12.2022 о 09:48 год. у розмірі 2000 грн., 05.12.2022 о 13:07 год. у розмірі 3200 грн., 13.12.2022 о 12:19 год. у розмірі 15000 грн., 26.12.2022 о 16:55 год. у розмірі 4050 грн., 27.12.2022 о 00:42 год. у розмірі 2400 грн., 27.12.2022 о 10:25 год. у розмірі 4000 грн., 28.12.2022 о 22:50 год. у розмірі 500 грн., 28.12.2022 о 22:55 год. у розмірі 2000 грн., 29.12.2022 о 10:15 год. у розмірі 3000 грн., 02.01.2023 о 10:37 год. у розмірі 1000 грн., 14.01.2023 о 21:12 год. у розмірі 500 грн., 18.01.2023 о 10:06 год. у розмірі 5000 грн., 20.01.2023 о 21:26 год. у розмірі 5000 грн., 23.01.2023 о 20:02 год. у розмірі 500 грн., 24.01.2023 о 17:32 год. у розмірі 500 грн., 27.01.2023 о 09:36 год. у розмірі 1000 грн., 02.02.2023 о 09:51 год. у розмірі 5000 грн., 06.02.2023 о 12:23 год. у розмірі 1500 грн., 06.02.2023 о 17:41 год. у розмірі 700 грн., 08.02.2023 о 14:00 год. у розмірі 5000 грн., 12.03.2023 о 17:02 год. у розмірі 500 грн., 12.03.2023 о 22:25 год. у розмірі 1000 грн., 13.03.2023 о 20:10 год. у розмірі 1000 грн., 14.03.2023 о 10:39 год. у розмірі 1000 грн., 26.03.2023 об 11:15 год. у розмірі 5000 грн., 28.03.2023 о 15:52 год. у розмірі 3000 грн. та 13.04.2023 о 09:49 год. у розмірі 15 000 грн., після чого ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції.

Усього в період з березня 2022 року по квітень 2023 року ОСОБА_8 , з погрозою розголошення відомостей, які потерпіла бажала би зберегти в таємниці, вимагав та отримав від потерпілої на свій рахунок грошові кошти в сумі 329 350 (триста двадцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень, що згідно з приміткою 1 до ст. 185 КК України, станом на 2023 рік є значною шкодою, яка завдана потерпілій.

Таким чином, ОСОБА_8 в період з березня 2022 року по квітень 2023 року, знаходячись за місцем проживання в с. Ганьківці Заболотівської селищної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, висунув потерпілій ОСОБА_10 вимоги про передачу чужого майна - грошових коштів, з погрозою розголошення відомостей про її інтимне життя, які потерпіла бажала зберегти в таємниці, та отримав від потерпілої на свій рахунок грошові кошти в сумі 329 350 гривень, що завдало значної шкоди потерпілій.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, обравши більш м`який вид покарання - мінімальний штраф.

Вважає, що вказаний вирок суду є суворим і підлягає зміні та із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України необхідно перейти до більш м`якого покарання у вигляді мінімального штрафу.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили змінити вирок та призначити більш м`яке покарання;

- прокурор вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання законним та обґрунтованим, а тому просив його залишити без змін;

- потерпіла ОСОБА_10 просила залишити вирок суду без змін, оскільки вважає його законним та справедливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини скоєного ОСОБА_8 , доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі неоспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Сторона захисту в апеляційній скарзі посилається на невідповідність покарання, призначеного ОСОБА_8 судом першої інстанції, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з його явною несправедливістю через суворість, тому суду апеляційної інстанції перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вище вимог закону, та при визначенні ОСОБА_8 покарання було належним чином враховано обставини, зазначені апелянтом.

Суд першої інстанції, як і зазначено у вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема його вік, стан здоров`я, наявність інвалідності, характеристику, соціальні зв`язки, те, що обвинувачений має постійне місце проживання, та характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколого та психолога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції визнав - щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю (потерпіла ОСОБА_10 є інвалідом з дитинства 1 групи «Б» довічно).

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував те, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та вибачився за вчинене, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого, стало підставою для віднесення до обставин, які пом`якшують покарання, - щирого каяття.

Так, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Крім того, судом першої інстанції також враховано думку потерпілої ОСОБА_10 , яка вважала, що обвинувачений має понести суворе покарання, а також ту обставину, що на день ухвалення вироку обвинувачений не відшкодував завдану шкоду потерпілій навіть частково.

Сторона захисту просить застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України, призначити покарання у виді мінімального штрафу.

В той час, суд апеляційної інстанції вважає, що призначення більш м`якого покарання у виді штрафу обвинуваченому ОСОБА_8 , з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

Згідно з ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Так, ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, висунув потерпілій ОСОБА_10 вимоги про передачу чужого майна - грошових коштів, з погрозою розголошення відомостей про її інтимне життя, які потерпіла бажала зберегти в таємниці, та отримав від потерпілої на свій рахунок грошові кошти в сумі 329 350 гривень, що завдало значної шкоди потерпілій.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Обставини, які пом`якшують покарання, визнані судом першої інстанції, з урахуванням з даних про особу ОСОБА_8 , з огляду на інші обставини кримінального провадження, у сукупності не дають підстав для переконливого висновку про можливість застосування ст. 69 КК України, призначення покарання у виді штрафу.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за ч. 4 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сам) років з конфіскацією всього належного йому майна, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Саме таке покарання є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, зокрема неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за результатами розгляду апеляційної скарги сторони захисту не встановлено, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_5