Справа № 450/959/24 Провадження № 1-кс/450/232/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2024 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000179 від 29.02.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, інваліда 2 групи, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно 89 ККУ раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:

07.03.2024 слідчий СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області з клопотаннями, погодженими прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Суб`єкт звернення просить постановити ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, інваліда 2 групи, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 ККУ раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При постановленні ухвали, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, просив не визначати розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється останній вчинений із застосуванням насильства.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, введено воєнний стан, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи протиправно, з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 28.02.2024 близько 20 години, перебуваючи у АДРЕСА_3 , використовуючи фізичну перевагу над потерпілим, умисно наніс 2-3 удари кулаками рук в область голови ОСОБА_8 , в наслідок яких останній впав на землю. В подальшому, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, нахилився над потерпілим ОСОБА_8 , який перебував у лежачому положенні на землі та шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Redmi» модель «8А» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 із встановленою сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , який в той час знаходився в руці потерпілого, після чого покинув місце вчинення злочину, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

За вказаним фактом слідчим відділенням відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області 29.02.2024 розпочато кримінальне провадження №0000179, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

01.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України існування передбачених кримінально - процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України сторона обвинувачення зазначає, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження. Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, матиме можливість спілкуватись із потерпілим, і таким чином безперешкодно впливати на нього, зокрема, шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду;

-вчинити інше кримінальне правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_5 не має стабільних соціальних зв`язків, не працюючий, немає стабільного доходу. 11.02.2012 року засуджений Терновським районним судом міста Кривий Ріг, за ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. 14 січня 2013 року засуджений Жовтневим районним судом міста Кривий Ріг, за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строком на 5 років, востаннє засуджений вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ, від 27.11.2017 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 9 місяців.

Як слідує з клопотання, відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що:

-зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке законом передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та спів розмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан підозрюваного ОСОБА_5 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки перебування останнього на волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та усунути можливість настання вказаних вище ризиків, які є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 не має постійного місця проживання.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити настання ризиків, оскільки останній не має місця постійного проживання.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задоволити, з підстав наведених у ньому, покликаючись на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначили, що на даний час вказані ризики актуальність не втратили, тому вважають, що застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі підозрюваного.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, та перевіривши додані до клопотання матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За правилами частин 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відповідальність за яке передбачена позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, органом досудового розслідування обгрунтована.

У відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжких злочинів.

За змістом п. п. "b" та "c" ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ, від 27.11.2017 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 9 місяців, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Крім того, ОСОБА_5 не має місця постійного проживання офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, на утриманні малолітніх дітей чи осіб похилого віку немає.

З врахуванням інкримінованого органом досудового слідства ОСОБА_5 злочину, існування ризиків, оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності останнього до інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного засходу у вигляді тримання під вартою, що дозволить забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини його вчинення, зважаючи на дані про особу підозрюваного, його майновий стан, відсутність працевлаштування, те, що він являється інвалідом 2 групи, а також на ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж провадженні, імовірність вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України визначити розмір застави у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560,00 гривень, оскільки такий розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000179 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , - задоволити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, із середньою-спеціальною освітою, інваліду 2 групи, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно 89 ККУ раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн. (шістдесять тисяч п`ятсот шістдесять) гривень.

Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 05 травня 2024 року включно.

Підозрюваний або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, підозрюваний ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2. повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну місця свого проживання та про зміну місця роботи;

3. без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду не покидати територію Львівського району;

4. утримуватися від спілкування з потерпілим у даному кримінальному провадженні, та іншими особами, визначеними слідчим та прокурором.

У разі невиконання підозрюваним обов`язків, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, адвокату, підозрюваному та скерувати начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12 березня 2024 року о 08 год.00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1