Справа 688/2215/24
№ 1-кп/688/177/24
Вирок

Іменем України

29 травня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження № №0000284 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не судимої в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

На початку березня 2024 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у вазоні на балконі посіяла зерно коноплі, після сходу якого почала вирощувати рослину коноплі.

У подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи про наркотичні властивості рослини - роду конопель, всупереч вимогам ст.ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, наприкінці квітня 2024 року, більш точної дати встановити не вдалося, вирослу рослину коноплі зірвала та висушила, а в подальшому частину за допомогою гріндера подрібнила, після чого невстановлену кількість вжила шляхом куріння, а іншу частину помістила в поліетиленовий пакет та положила на тумбочці у спальній кімнаті, таким чином незаконно виготовила та зберігала особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс для власного вживання без мети збуту.

03 травня 2024 року в період часу з 08 год. 15 хв. по 10 год. 17 хв., під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , працівниками поліції у спальній кімнаті на тумбі виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, а також на столі спальної кімнати гріндер з вмістом речовини рослинного походження, які є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 7,942 г та 0,133 г відповідно, а всього 8,075 г, обіг якого заборонено та розмір якого становить величину між невеликими та великими розмірами, зазначеними в Таблиці №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 16.08.2000 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 №634), які ОСОБА_4 незаконно виготовила та зберігала за місцем свого фактичного проживання без мети збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

2. Відомості про укладену угоду.

29.05.2024 між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , її захисником ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою прокурор, обвинувачена та захисник дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, істотних для цього кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також узгодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче нижньої межі, передбаченої санкцією статті у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

2.Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та просила затвердити означену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди визначена із застосуванням ст. 69 КК України призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

3.Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_4 не судима в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, знаходиться під динамічним спостереженням у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

4.Призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Суд бере до уваги таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Суд бере до уваги те, що обвинувачена визнала свою вину, усвідомила протиправність своїх дій, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення.

Ці обставини, на думку суду, є підставою для прийняття рішення про призначення обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Із врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченої згідно зі ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000284, укладену 29 травня 2024 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , її захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази: речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 7,942 г; електронні ваги, три поліетиленові пакетики, паперовий згорток, пластикову колбу, на поверхнях яких міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,0017 г; 17 пристроїв для куріння у вигляді трубочок, на поверхнях яких міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,02394 г; гріндер, в якому знаходилася речовина рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 0,133 г; три пристрої для куріння, на поверхнях яких наявні нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу екстракту канабісу, масою 0,077 г, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової експертизи у сумі 3786,40 грн у дохід держави.

Роз`яснити обвинуваченій про її обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити обвинуваченій про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_6