Справа № 274/1697/24 Провадження № 1-кс/0274/436/24
УХВАЛА

іменем України

24.02.2024 м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП України в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000193 від 23.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кожушки, Новоград-Волинського району, Житомирської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий звернувся з клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказує, що в період часу з літа 2022 року по 20.01.2024 за місцем проживання малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , будучи співмешканцем матері малолітньої, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_8 з використанням геніталій.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.152 КК України.

23.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджується: повідомленням начальника сектору ювенальної превенції про факт виявлення зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 23.02.2024; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ; висновком судово-медичної експертизи №43 від 23.02.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного насильницького особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, має негативну характеристику, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, тобто ступінь суспільної небезпечності та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дають підстави вважати, що він може становити небезпеку для суспільства, а тому існують реальні ризики того, що під час досудового розслідування він, передбачаючи реальне покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння вказаного злочину підтверджується тільки показами малолітньої потерпілої та свідків, анкетні дані яких зазначені в протоколах допитів, долучених до клопотання, тому перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на малолітню потерпілу, свідків з метою зміни наданих раніше ними показань та уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на свідків.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування просить клопотання задовольнити.

ІІ. Процедура та позиції сторін

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який, як вважає прокурор, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, заявленим у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 кається, вказує, що мали місце подіїї 1 раз через вживання алкоголю. Вважає ризики, заявлені прокурором, необґрунтованими. Просить обрати цілодобовий домашній арешт за місцем своєї реєстрації, де проживають його батьки, з якими хоч і не підтримує стосунки, але вважає, вважає, що зможе відбути домашній арешт.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію підзахисного, просить суд відмовити у задоволенні клопотання, вважає ризики, про які зазначає прокурор непідтвердженими, просить суд застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою здійснювалось повне фіксування судового засідання технічними засобами.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення ч. 1 ст. 121 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, позицію захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 23.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

23.02.2024 о 19 год 00 хв ОСОБА_4 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

23.02.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

На підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, а саме: повідомленням начальника сектору ювенальної превенції про факт виявлення зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 23.02.2024; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ; висновком судово-медичної експертизи №43 від 23.02.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Варто зазначити, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Так, на момент розгляду клопотання, наданими до нього матеріалами підтверджується наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином встановлено, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, є обґрунтованою.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Так, щодо наявності обгрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то в клопотанні зазначено, що підозрюваний під час досудового розслідування може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання наявності зазначених у клопотанні ризиків, зокрема, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, то такий, як вважає слідчий суддя, є цілком ймовірним, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває у близьких відносинах з потерпілою, знає її рідних, яких визнано свідками у зазначеному кримінальному провадженні, а тому перебуваючи на волі, знаючи місце проживання свідків та потерпілої, підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни показань та уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Наявність іншого ризику - вчинити інше кримінальне правопорушення, на який посилається прокурор, слідчий суддя вважає недоведеними, оскільки вони не підтверджені будь-якими обґрунтованими доводами, а є лише припущеннями сторони обвинувачення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання необхідно у повній мірі враховувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.

Виходячи із вищезазначених, доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_4 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навели слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні.

Доводи захисника і підозрюваного про відсутність підстав обрання підозрюваному запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження будь-якими належними та допустимими доказами під час розгляду клопотання.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за доцільне не обирати розмір застави в кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 22.04.2024 (включно) без визначення застави.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання з 19 год 00 хв 23.02.2024.

Строк дії ухвали встановити до 22.04.2024 (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 27.02.2024.

Слідчий суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА