Справа № 304/1710/23 Провадження № 1-кс/304/57/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000003 від 12 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000003 від 12 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, про накладення арешту на вилучене 07 грудня 2023 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ТОВ «Світ Фрукту»; конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ОСОБА_4 ; конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ОСОБА_5 , а також заяву-договір про вклад в АТ «Райффайзен Банк Аваль» від ОСОБА_5 , з додатками на чотирьох аркушах. Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, у межах якого встановлено, що службові особи ТОВ «Світ Фрукту» () ухилилися від сплати податків у значних розмірах шляхом здійснення протягом 2021 року документального оформлення придбання від підконтрольних фізичних осіб-підприємців, які були зареєстровані за грошову винагороду та не здійснюють господарську діяльність, товарів на суму 27 874 903,50 грн, що дало змогу мінімізувати об`єкт оподаткування з податку на прибуток підприємств та призвело до ненадходження до бюджету коштів у сумі 5 017 482,63 грн. Прокурор вказує, що у ході проведення досудового розслідування 07 грудня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем знаходження ТОВ «Світ Фрукту» за адресою: с. Горбки, вул. Заводська, 44 Берегівського району, за результатами якого виявлено та вилучено майно згідно з переліком наведеним у прохальній частині клопотання. На даний час, за позицією прокурора, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені під час обшуку предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, адже відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, просить клопотання задовольнити.

На підставі наказу № 11/03-05 від 29 лютого 2024 року про закінчення терміну повноважень судді ОСОБА_6 проведено повторне автоматичне визначення слідчого судді; визначено нового слідчого суддю ОСОБА_1 .

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, однак подав слідчому судді заяву про проведення розгляду без його участі, клопотання про накладення арешту підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник ТОВ «Світ Фрукту» у судове засідання також не з`явився, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду клопотання у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзац 2 частини 5 статті 171 КПК України визначає, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З протоколу обшуку видно, що такий здійснювався 07 грудня 2023 року; клопотання подане до відділення зв`язку 08 грудня 2023 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування відділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 12 січня 2023 року до ЄРДР за №0000003 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 212 КК України, за фактом ухилення директором та головним бухгалтером ТОВ «Світ Фрукту» () від сплати податків у значних розмірах шляхом здійснення протягом 2021 року документального оформлення придбання від підконтрольних фізичних осіб-підприємців, які були зареєстровані за грошову винагороду та не здійснюють господарську діяльність, товарів на суму 27 874 903,50 грн, що дало змогу мінімізувати об`єкт оподаткування з податку на прибуток підприємств та призвело до ненадходження до бюджету коштів у сумі 5 017 482,63 грн (а. к. 4).

Сьомого грудня 2023 року детективом ОСОБА_7 проведено санкціонований обшук житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ТОВ «Світ Фрукту»; конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ОСОБА_4 ; конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ОСОБА_5 , а також заяву-договір про вклад в АТ «Райффайзен Банк Аваль» від ОСОБА_5 , на 4-ох арк (а. к. 9-11, 12).

Постановою старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_8 про визнання речовими доказами від 08 грудня 2023 року вилучені за вказаною адресою речі та документи, серед іншого майна, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000003 від 12 січня 2023 року (а. к. 13-23).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи всі наведені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на вилучені під час обшуку речі з метою збереження речових доказів, оскільки такі можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та могли бути набуті кримінально протиправним шляхом.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що вилучені під час обшуку речі/документи відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 08 грудня 2023 року визнані речовими доказами, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000003 від 12 січня 2023 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вилученого майна, враховує можливість використання такого як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Водночас слідчий суддя зауважує, що на даному етапі досудового розслідування не вирішує питання про наявність усіх елементів складів кримінальних правопорушень, винуватість чи невинуватість осіб у їх вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей встановлює, що існують об`єктивні дані про вчинення вказаних у клопотанні кримінальних правопорушень, у зв`язку з якими вирішується питання про арешт майна.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000003 від 12 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ТОВ «Світ Фрукту»; конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ОСОБА_4 ; конверт білого кольору із зазначенням відправника АТ «Сенс Банк» та отримувача ОСОБА_5 , а також Заяву-договір про вклад в АТ «Райффайзен Банк Аваль» від ОСОБА_5 , з додатками на чотирьох аркушах, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1