ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/348/24
Провадження №1-кс/477/287/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

01 березня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000050 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився у м. Миколаєві, офіційно не працює, з середньою спеціальною освітою, проживає в АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину з інвалідністю другої групи, не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2024 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 (далі слідчий) звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000050 від 08 вересня 2023 року за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом сприяння групою осіб, з корисливих мотивів, у незаконному переправленні через державний кордон України місцевим мешканцям м. Миколаєва порадами та наданням засобів, а також шляхом надання документів щодо непридатності до військової служби у воєнний час з виключенням їх з військового обліку за станом здоров`я 08 вересня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000050 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт ймовірного замаху на сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами та наданням засобів та усуненням перешкод організованою групою, до складу якої ввійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з корисливих мотивів.

29 лютого 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332 КК України, а саме у незакінченому замаху на сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами та наданням засобів та усуненням перешкод організованою групою, з корисливих мотивів.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_6 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх документів, а підозрюваний маючи широке коло зв`язків, в тому числі в державних органах, може вживати заходів щодо знищення чи спотворення речей та документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_7 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_6 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, які здебільшого є особами, яким він надавав відповідні вказівки та здійснював оформлення документів для виїзду за кордон. В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що дії ОСОБА_6 мають систематичний характер та були припиненні лише органом досудового розслідування після його затримання, тобто незалежно від його волі, то вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_6 , який підозрюється у вчинені тяжкого злочину, а також те, що вчинення злочину супроводжувалося негативним враженням від безладдя та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно- політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі, що перевищує межі, встановлені статтею 183 КПК України, у сумі 1514000 грн з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Просив застосувати менш тяжкий запобіжний захід, зокрема домашній арешт, так як має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину з інвалідністю, повністю співпрацює з органом досудового розслідування щодо встановлення обставин кримінального провадження, що на його думку знижує ступінь указаних слідчим ризиків.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами. Також посилався і на непомірний розмір застави, що слідчий просив визначити у якості альтернативного запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_7 , з підстав зазначених вище іншим захисником. Також просив врахувати соціальні зв`язки підозрюваного, а саме наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей та непрацездатної дружини, що свідчить про відсутність підстав для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, а розмір застави, що зазначений слідчим у клопотанні належними чином не обґрунтований та є непомірним для підозрюваного.

Заслухавши доводи прокурора, адвокатів та підозрюваного, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000050 від 28 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 вересня 2023 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332 КК України за фактом вчинення мешканцями м. Миколаєва за попередньою змовою групою осіб дій направлених на сприяння вчиненню незаконного переправляння через державний кордон України місцевих мешканців м. Миколаєва порадами, наданням засобів, шляхом надання документів щодо непридатності до військової служби з виключенням їх з військового обліку за станом здоров`я за грошові кошти.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та в нез`ясованому місці у ОСОБА_8 , яка мала особисті знайомства та корумповані зв`язки у державних органах та установах на території міста Миколаєва, виник злочинний умисел направлений на організацію в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, шляхом забезпечення проходження військово-лікарських комісій особами призовного віку та отримання кінцевих недостовірних документів (щодо звільнення від військової служби у зв`язку із незадовільним станом здоров`я), якими визнано особу не здоровою та не придатною до проходження військової служби, що у свою чергу надають право на безперешкодний виїзд з України і в`їзд в Україну, з метою незаконного збагачення за рахунок одержаної грошових коштів від зазначеної злочинної діяльності.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 розробила план та безпосередній механізм вчинення злочинів, та розуміючи складність вчинення запланованих злочинів, залучила до спільної злочинної діяльності інших раніше знайомих їй осіб, зацікавлених з корисливих мотивів у прийнятті участі в запланованих нею злочинів, наділивши їх певними функціями у вчиненні організованих нею злочинів та об`єднавши, таким чином, зусилля всіх учасників, спрямувала їх для досягнення єдиного злочинного результату.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 вступила у злочинну змову з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , які офіційно не були ніде працевлаштовані та не мали постійних джерел доходу та працівниками державних компетентних органів та установ на території міста Миколаєва а саме: ОСОБА_10 , - працівником КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» та ОСОБА_11 заступником головного лікаря Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради і довівши до їх відома деталі розробленого ним плану протиправної діяльності.

При цьому , функцію керівника цієї організованої групи взяла на себе ОСОБА_8 , визначивши собі певні функції, які полягали у розроблення механізму виготовлення підроблених документів та налагодження корумпованих зв`язків у держаних органах та установах міста Миколаєва, якими оформлюються такі документи, а також алгоритм дій інших співучасників злочинної діяльності; пошуку зацікавлених осіб в отриманні підроблених документів, які дають право, як громадянину України на безперешкодний виїзд та в`їзд через державний кордон на територію України; одержанні через інших співучасників грошових коштів від замовників підроблених документів та їх розподіл між іншими учасниками, відповідно до виконаної функції кожного з них; усуненні у разі виникнення будь-яких проблем та перешкод в компетентних державних органах міста Миколаєва в ході виготовлення офіційних документів, в які внесені недостовірні відомості зацікавленим особам.

Іншим учасникам, що перебували у злочинній змові та діяли у складі організовано групи з ОСОБА_8 ? ОСОБА_6 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підозрюваною ОСОБА_8 було відведено відповідні ролі та функції для виконання ними взятих на себе протиправних зобов`язань.

Зокрема, ОСОБА_6 , перебуваючи у злочинній змові та діючи у складі організованої групи з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , був зобов`язаний у відповідності до відведених йому організатором злочину функцій виконання взятих на себе наступних протиправних зобов`язань: зустрічатися в обумовлених ним місцях з особами, зацікавленими в отриманні відповідних підроблених документів, необхідних для виїзду за кордон, з`ясування їх особистості та наявності будь-яких хвороб у таких осіб, а також роз`яснення механізму та порядку оформлення та видачі підроблених документів особам, на підставі яких вони безперешкодно зможуть перетнути державний кордон України; одержання наперед повної суми неправомірної вигоди від осіб замовників (яка в середньому складає від 4000 до 7 000 доларів США з однієї особи) для її подальшої передачі ОСОБА_8 ; забезпечення наступного контактування особи, зацікавленої в отриманні підроблених документів з іншим учасником протиправної схеми, а саме ОСОБА_8 ; безпосереднє забезпечення через третіх осіб (інших співучасників злочинної схеми) супроводження та отримання документів замовниками підроблених документів у адміністративних установах та організаціях міста Миколаєва, а також надання інструкції через третіх осіб, щодо поведінки та надання певних відповідей на поставлені запитання службовими особами відповідних компетентних державних органів та установ міста Миколаєва, з метою уникнення будь-яких проблем при оформленні необхідних документів та затримок, пов`язаних з їх отриманням; одержання від ОСОБА_8 грошових коштів за виконання взятих на себе протиправних зобов`язань та подальшу передачу її частини іншим членам організованої злочинної групи.

Створена за таких обставин ОСОБА_8 об`єднана єдиним злочинним умислом організована група осіб, до складу якої, крім неї, увійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , характеризувалась наявністю розробленого єдиного плану злочинної діяльності, визначенням функцій кожного учасника організованої групи, у відповідності з якими дії учасників злочину були розподілені так, щоб вони доповнювали діяльність один одного, направлену на досягнення єдиного злочинного результату, а також стійкістю, яка полягала в беззаперечному виконанні вказівок організатора групи, наявністю мети на неодноразове вчинення аналогічних злочинів та спільним корисливим умислом направлених на отримання повної суми вигоди від осіб замовників.

ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на незаконне зняття осіб з військового обліку за станом здоров`я, та переправлені їх через державний кордон України, налагодила механізм виготовлення підроблених документів, в тому числі довідок військово-лікарських комісій та тимчасових посвідчень військовозобов`язаних, із внесенням до них завідомо неправдивих відомостей про стан здоров`я військовозобов`язаних (тобто осіб - замовників таких документів), як наслідок останні за станом здоров`я рахувались не придатними для військової служби за станом здоров`я та одночасно набували права безперешкодно перетину державного кордону України.

Таким чином, за вказаних обставин, починаючи з вересня 2023 року, ОСОБА_8 створила організовану групу осіб, члени якої, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , добровільно зорганізувались з метою злочинної діяльності, пов`язаної із сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами та наданням засобів та усунення перешкод, вчиненому організованою групою з корисливих мотивів. Вказані особи були взаємо обізнані про вчинення злочинних дій членами організованої групи для досягнення єдиної мети - отримання прибутку.

З метою виконання свого злочинного наміру, у період з 23.09.2023 року по 24.10.2023 року, ОСОБА_6 , діючи у складі організованої групи із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 відповідно до розробленого плану, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, забезпечили отримання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 медичних документів із завідомо неправдивими відомостями про хворобу, які дають змогу безперешкодне проходження останнім військово-лікарських комісій та оформлення за її результатами довідки військово-лікарської комісії про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за станом здоров`я у зв`язку з хворобою, що, у свою чергу, є підставою для безперешкодного виїзду за межі України під час дії воєнного стану попри існуючу заборону.

В подальшому ОСОБА_12 не пізніше 23.01.2024 більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, з використання раніше виготовлених організованою групою у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 недостовірних медичних документі надав їх до ІНФОРМАЦІЯ_3 де на підставі вказаних документів його виключено з військового обліку

При цьому, ОСОБА_8 об`єднана єдиним злочинним умислом організованої групи осіб, до складу якої, крім неї, увійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , достовірно усвідомлювали, що ОСОБА_12 не хворіє зазначеними у вказаних документах захворюваннями, не проходив у зв`язку із ними лікування у лікувальних закладах, є придатним до військової служби за станом здоров`я, а отримані ним, за їх сприяння, довідка військово-лікарської комісії та медичні документи містять заздалегідь неправдиві дані про його непридатність для військової служби, а виключення його з військового обліку беззаперечно зменшить мобілізаційний ресурс та перешкодить належному комплектуванню ЗС України та інших утворених до Законів України військових формувань.

У свою чергу, ОСОБА_12 , достовірно усвідомлюючи, що не хворіє зазначеними у вказаних документах захворюваннями, не проходив у зв`язку із ними лікування у лікувальних закладах, та є придатним до військової служби за станом здоров`я, а отримані ним медичні документи містять заздалегідь неправдиві дані про його непридатність для військової служби, вчинив усі дій, які вважав за необхідні для перетину державного кордону України, проте з причин, що не залежали від його волі, не перетнув державний кордон України, у зв`язку із тим, що документи в яких внесені недостовірні відомості були вилучені правоохоронними органами, а діяльність організованої групи припинено.

Крім того, у період з 23.09.2023 року по 13.02.2024 року, ОСОБА_8 діючи у складі організованої групи з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка перебуває на посаді заступника головного лікаря Обласного центру медико соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, відповідно до розробленого плану, діючи повторно, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання забезпечили отримання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 другої групи інвалідності, що відповідно до «Правил перетинання державного кордону України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, надавало йому можливість безперешкодно перетнути державний кордон України.

В подальшому не пізніше 13.02.2024 ОСОБА_13 достовірно усвідомлюючи, що не хворіє зазначеними у вказаних документах захворюваннями, не проходив у зв`язку із ними лікування у лікувальних закладах, та є придатним до військової служби за станом здоров`я, а отримана ним група інвалідності встановлена Обласним центром медико соціальної експертизи Миколаївської обласної ради видана на заздалегідь неправдивих даних про його стан здоров`я, вчинив усі дій, які вважав за необхідні для перетину державного кордону України, проте з причин, що не залежали від його волі, не перетнув державний кордон України, у зв`язку із тим, що документи в яких внесені недостовірні відомості були вилучені правоохоронними органами, а діяльність організованої групи припинено.

Зі змісту повідомлення про підозру від 29 лютого 2024 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332 КК України, а саме у незакінченому замаху на сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами та наданням засобів та усуненням перешкод організованою групою, з корисливих мотивів, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_6 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами УСБУ в Миколаївській області, щодо виконання доручення №64/20-7800 від 29.09.2023 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 263 КПК України, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_6 №64/3413 від 20.11.2023 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_6 та інших осіб); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 263 КПК України, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_8 №64/3595 та №64/3596 від 05.12.2023 року (в яких міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_8 та інших осіб); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 263 КПК України, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_10 №64/3597 від 05.12.2023 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_10 та інших осіб); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 263 КПК України, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_6 №64/3795 від 25.12.2023 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_6 та інших осіб); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 263 КПК України, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_8 №64/3658/1 від 10.12.2023 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_8 та інших осіб); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 263 КПК України, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_9 №64/3414 від 20.11.2023 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_6 та інших осіб); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 263 КПК України, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_14 №64/3415 від 20.11.2023 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність.); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 260 КПК України, аудіо-, відео контролю особи мереж стосовно ОСОБА_6 від 20.11.2023 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_8 та інших осіб); протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії, передбаченої статтею 260 КПК України, аудіо-, відео контролю особи мереж стосовно ОСОБА_11 від 27.02.2024 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_11 та інших осіб); іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що надані ними слідчому судді під час розгляду клопотання, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною четвертою статті 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджена вище та за встановлених обставин така підозра є вочевидь обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених частиною першою статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, того, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та/або та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Про наявність існування ризику, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини третьої статті 332 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, вчинення такого групою осіб з чітким наміром вчинення злочину, залучення до злочину широкого кола осіб, в тому числі й не виключено, що серед органів державної влади, корисливий мотив, наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій організованої групи у складі підозрюваної ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та інших причетних осіб, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється. ОСОБА_6 , маючи широкі зв`язки у органах державної влади, матиме можливість вчинити дії направленні на знищенні чи спотворення документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, яким було надано відповідні засоби та поради для вчинення ними дій пов`язаних з перетином державного кордону, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують її та члені групи, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваного.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_6 мають систематичний характер вчинення дій направлених на підрив обороноздатності країни у період воєнного стану з метою отримання незаконного прибутку, що вказує на досить низький рівень його громадянської свідомості, та може продовжити вчинення інкримінованого йому діяння, в тому числі й для виконання раніше взятих на себе незаконних зобов`язань щодо виготовлення документів, які надають можливість перетнути державний кордон України третім особам, відомості про яких встановлюються органом досудового розслідування

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень статті 178 КПК України, слідчий суддя, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_6 є одружений, проживає разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, має зареєстроване місце проживання, утримує непрацездатну дружину та дітей, що вказує на досить міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній має родинну, має зареєстроване місце проживання де мешкає з родиною вже тривалий час, вперше притягається до кримінальної відповідальності, з урахуванням тієї обставини, що на утриманні ОСОБА_6 перебуває непрацездатна дружина та двоє малолітніх дітей, що підтверджено долученими ним доказами, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Обираючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і характер інкримінованого ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, а також те, що останній офіційно не працевлаштований, наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, з огляду на що дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В силу вимог частини першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , наявність постійного місця проживання, обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, характеризуючи дані підозрюваного, слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою за необхідне застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт, шляхом заборони залишати житло протягом доби, що забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , строком до 28 квітня 2024 року включно.

Покласти на строк до 28 квітня 2024 року включно на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

не відлучатися із міста Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, з урахуванням абзацу другого резолютивної частини ухвали;

утриматися від спілкування із підозрюваними, а також свідками у цьому кримінальному провадженні, в тому числі, із числа співробітників КНП «Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради та працівниками Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради з приводу обставин кримінального провадження;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_15

Повний текст ухвали оголошено

05 березня 2023 року о 08 годині 15 хвилин.