ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/312/24 Справа № 203/3608/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000659 від 02 липня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Центральної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді директора ТОВ «Арфіл», раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця - мобілізованого до ЗСУ, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ухвалою Кіровського районного суду від 25.01.2022 обвинувальний акт у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було повернено прокурору для приведення у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону. 05.06.2022 прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 22.12.2022 в задоволенні зазначеного клопотання прокурору було відмовлено. 28.04.2023 прокурором затверджений новий обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні, який того ж дня направлено до суду. Таким чином, після винесення ухвали про повернення обвинувального акта прокурора для усунення недоліків до повторного направлення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні минув 1 рік 3 місяці, що не узгоджується з обов`язком вчиняти процесуальні дії в розумний строк, як того вимагає частина 1 статті 28 КПК. На переконання суду, сторона обвинувачення мала надати докази обставин, які перешкодили їй виправити ці недоліки раніше. Отже, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення мала передбачати можливість несприятливого для неї розвитку подій у провадженні у разі повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, що вимагатимуть додаткового часу для виконання ухвали суду, та мала враховувати можливість таких ускладнень при плануванні своєї діяльності.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що первинно обвинувальний акт надійшов до суду 01.09.2021, за 2 дні до закінчення строку досудового розслідування. Водночас, після ухвалення 25.01.2022 судом рішення про повернення акта, звернення прокурора до суду з апеляційною скаргою та ухвалення 22.12.2022 апеляційним судом рішення про відмову прокурору у поновленні строку апеляційного оскарження ухвали суду про повернення акта минув час, який від прокурора не залежав. Прокурор зазначає, що кримінальним процесуальним законом не визначено строку, протягом якого після повернення судом акта прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки такого акта і звернутись до суду з виправленим обвинувальним актом, що узгоджується з висновками ВС у справі 753/6486/21. Прокурор зауважує, що повернення обвинувального акта не може використовуватись стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 КПК України та, відповідно, не потребує продовження строку досудового розслідування.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинувачених з доводами прокурора не погоджується та вважає судове рішення законним та обґрунтованим. Захисник звертає увагу суду на те, що прокурором перед врученням акта обвинуваченим було виконано вимоги ст. 290 КПК України, проте для його напрвлення до суду знадобилось більше ніж один рік, що є порушення розумних строків кримінального провадження. На переконання адвоката, суд обґрунтовано посилався на практику ВС у справі № 636/336/21.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисника, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

В силу п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, закриваючи кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд посилався на те, що строк досудового розслідування закінчився, а обвинувальний акт повторно надійшов до суду поза його межами.

Так, у своєму рішення суд дійшов висновку, що після винесення ухвали про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків до повторного направлення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні минув 1 рік 3 місяці, що не узгоджується з обов`язком вчиняти процесуальні дії в розумний строк, як того вимагає частина 1 статті 28 КПК України.

Зазначені висновки та мотиви суду колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду від 25 січня 2022 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000659 від 02 липня 2021 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, було повернено прокурору для приведення у відповідність до вимог кримінального процесуального закону.

05 червня 2022 року прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного ним строку апеляційного оскарження вказаної ухвали суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року в задоволенні клопотання прокурора було відмовлено.

28 квітня 2023 року у цьому кримінальному провадженні прокурором було затверджено новий обвинувальний акт, який вручено обвинуваченим та того ж дня скеровано до суду.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що проміжок часу з дня повернення обвинувального акта прокурору до його повторного направлення до суду охоплюється строками, передбаченими ст. 219 КПК України.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що строки повторного направлення обвинувального акта до суду кримінальний процесуальний закон не визначає.

Разом із цим, аналіз положень ст. 282, 291, 314 КПК України дає підстави вважати, що обвинувальний акт має відповідати вимогам закону виключно як процесуальний документ, а його повернення не передбачає відновлення прокурором досудового розслідування та проведення додатково будь-яких процесуальних дій.

Згідно з правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 квітня 2024 року (справа № 753/25892/21), повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору у зв`язку з тим, що вони не відповідають вимогам КПК (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК), не відновлює досудове розслідування.

В ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору суд першої інстанції не вправі зазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння та про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій.

Сторона обвинувачення після постановлення судом ухвали про повернення прокурору обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру і до звернення до суду з обвинувальним актом чи клопотанням, які приведено у відповідність до вимог КПК, має право виконати лише ту сукупність процесуальних дій, які є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду.

Якщо сторона обвинувачення після повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру проводила слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії та/або приймала процесуальні рішення, які не є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду, то отримані у кримінальному провадженні за результатами здійснення таких дій докази повинні визнаватись недопустимими, як отримані після закінчення досудового розслідування.

Прокурор може повторно звернутися до суду із обвинувальним актом чи клопотанням в межах розумного строку, без невиправданих затримок у часі, після закінчення виконання процесуальних дій, які були необхідними на виконання ухвали суду для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК і подальшого звернення з ними до суду.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, вимог кримінального процесуального закону суд не проаналізував та жодних доводів стосовно того, яким чином прокурор обмежений строками, передбаченими ст. 219 КПК України, після повернення обвинувального акта в ухвалі не навів.

Натомість, у своєму рішенні суд керувався виключно тим, що обвинувальний акт повторно надійшов до суду зі значним спливом часу з моменту його повернення судом, не навівши в ухвалі вимог кримінального процесуального закону, якими ці строки встановлюються.

При цьому, суд не надав оцінку дотриманню строків досудового розслідування при первинному зверненні прокурора до суду з обвинувальним актом, що відповідало б положенням п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, на переконання колегії суддів, суд безпідставно вдався до оцінки строків, які не охоплюються вимогами ст. 219 КПК України.

За цих обставин, вважати обвинувальний акт таким, що надійшов повторно до суду поза межами строку досудового розслідування неможливо, як і дійти беззаперечного висновку про необхідність закриття кримінального провадження, оскільки наведені судом мотиви не узгоджуються з матеріалами провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом допущено порушення вимог ст. 370 КПК України та такі порушення є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Центральної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000659 від 02 липня 2021 року, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4