Справа 688/1013/24
№ 1-кс/688/716/24
Ухвала

Іменем України

22 березня 2024 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000019 від 04 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна,

встановив:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000019 від 04 січня 2024 року з попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у вчиненні даних тяжких кримінальних правопорушень (злочинів) обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 березня 2024 року о 16:00 год ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, а також у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчинених повторно.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.03.2024 року, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 .

А тому, з метою можливого забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно останнього.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, просили його задовольнити повному обсязі.

Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлявся, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У провадженні слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000019 від 04 січня 2024 року з попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правовогохарактеру щодо юридичної особи (п.3 ч.2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.170КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Старший слідчий просить накласти арешт на частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , заборонивши останньому розпоряджатись часткою квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 369772125 від 14.03.2024 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , розмір частки становить 1/2.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, вказане у клопотанні майно може підлягати конфіскації, оскільки ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якого дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту в цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись вимогами статей 107, 170-173, 309, 395 КПК України КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000019 від 04 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на частку, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , у квартирі АДРЕСА_1 , шляхом заборони ОСОБА_5 розпоряджатись часткою квартири АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому, їх захисникам, законним представникам, іншим власникам або володільцям майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково до слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_7