Провадження № 1-кс/947/7996/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001437 від 14.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 ст. 332, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001437 від 14.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням установлено, що до СУ ГУНП в Одеській області надійшли матеріали від УСБУ в Одеській області СБУ про те, що у ході проведення заходів, спрямованих на виявлення та припинення фактів нанесення шкоди обороноздатності держави під час відсічі збройної агресії рф проти України, отримано дані щодо можливого вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, з боку посадових осіб Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі -Відділ ДРАЦС) та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Красносільської сільської ради Одеського р-ну Одеської області (далі КНП «ЦПСМД»).

За результатами перевірки Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у період з 15 по 16 серпня 2023 року виявлено низку порушень вимог законодавства при державній реєстрації народження, у тому числі при поновленні актових записів про народження що викладено у довідці, наданої Міністерством юстиції України.

Встановлено, що протягом 2022 року Відділом ДРАДС проведено низку актових записів про оформлення дітей, народжених поза закладом охорони здоров`я, підставою для державної реєстрації яких вказано медичні свідоцтва про народження форми 103/0 та медичні довідки про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу форми 103-1/о, видані лікарем в амбулаторії села Красносілка Одеського району Одеської області КНП «ЦПСМД» ОСОБА_5 . При цьому, зазначені медичні документи містять ознаки внесення неправдивих відомостей, що вказує на їх спотворення.

Пунктом 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.03.2022 №407 «Про забезпечення реєстрації новонародженої дитини в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану на території України для забезпечення реєстрації НОМЕР_1 дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану медичні працівники закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, які надавали допомогу при пологах, здійснювали перший медичний огляд новонародженого або проводили перший медичний огляд породіллі після пологів, в тому числі поза закладом охорони здоров`я, без можливості подальшого транспортування породіллі та новонародженого до відповідного надавача медичної допомоги або за умови її відмови від такого транспортування в обставинах підвищеної загрози життю та здоров`ю, та за умови відсутності можливості заповнення медичним працівником Медичного свідоцтва про народження (форма № 103/0) медичний працівник зобов`язаний на кожний випадок народження живої дитини виписати довідку довільної форми в двох примірниках без проставляння печатки.

Разом з тим, підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я на період дії воєнного стану на території України, крім випадків передбачених пунктами 1 та 2 Наказу, проводиться надавачами медичної допомоги шляхом заповнення лікарем (за лікарською спеціальністю «Акушерство і гінекологія», «Неонатологія», «Педіатрія», «Терапія», «Загальна практика - сімейна медицина») Медичного свідоцтва про народження (форма №103/0) після проведеного огляну жінки, яка народила дитину та дитина за умови наявності у первинно-обліковій медичній документації жінки, в тому числі в електронній системі охорони здоров?я, відомостей, що підтверджують факт вагітності такої жінки (пункт 4 Наказу).

З метою перевірки вказаного факту, встановлено та допитано якості свідка ОСОБА_6 , яка вказала, що за грошову винагороду у розмірі 200 доларів США надала свої документи ОСОБА_7 з метою подальшої фіктивної реєстрації дітей у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а саме актів про народження № 35 виданий 23.07.2022 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та №36 від 23.07.2022 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких зазначені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Остання зазначила, що вказаних дітей не народжувала та їй не відоме про їх існування.

У відповідності до наказу Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження проводиться за заявою про державну реєстрацію НОМЕР_1 батьків дитини чи одного з них.

Передбачено, що якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року

№ 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.

б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

А походження дитини від батька визначається за спільною заявою батьків про державну реєстрацію НОМЕР_1 .

У разі подання заяви про державну реєстрацію НОМЕР_1 одним із батьків або іншою особою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства, поданою через представника, повноваження якого мають бути засвідчені нотаріально, або надісланою поштою за умови її нотаріального посвідчення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано як батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а після отримання документів ОСОБА_10 здійснює неодноразовий перетин державного кордону України з 30.09.2022 по 09.07.2023.

Оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка Одеської області, ПІН НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий 29.08.2012 Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області.

За отриманими даними, зазначена особа може бути причетною до пошуку та залучення до оформлення недостовірних документів на дітей малозабезпечених жінок ромської національності, а також до оформлення медичних документів в амбулаторії села Красносілка Одеського району Одеської області КНП «ЦПСМД» лікарем ОСОБА_5 . Також слід зазначити, що адреса фактичного місця проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), що збігається з адресами, вказаними на деяких медичних довідках про народження дітей поза закладами охорони здоров?я, виданих в амбулаторії села Красносілка Одеського району Одеської області КНП «ЦПСМД» лікарем ОСОБА_5 .

Так, 13.06.2024 в період часу з 07 год 49 хв по 08 год 39 хв на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а саме:

-блокнот з чорновими записами, який належить ОСОБА_5 ;

-4 медичні довідки на 1 аркуші паперу кожна, підписані ОСОБА_5

13.06.2024 на підставі постанови слідчого вилучене майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що вищевказане вилучене майно є об`єктом, предметом та знаряддям кримінального правопорушення та визнано в порядку діючого кримінально процесуального законодавства речовими доказами, а тому існує необхідність у накладенні арешту на вказане майно задля виконання завдання та дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових криміналістичних експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, є достатні підстави вважати що вище зазначені вилучені речі зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте від слідчого надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за її відсутності, в якій остання зазначила, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, проте слідчим було надано рапорт, з якого вбачається, що ОСОБА_5 перетнула кордон України у контрольованому пункті пропуску "Рева-Руська" 26.08.2023 та на територію України не поверталася, а тому її поточне місцезнаходження орагном досудового розслідування не встановлено.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

В рамках означеного кримінального провадження 13.06.2024 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

13.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено блокнот та медичні довідки.

Слідчий суддя враховує доводи слідчого у клопотанні та приходить до переконання з приводу того, що вищеозначені вилучені речі можуть містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Крім того, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі й існує необхідність в його додатковому дослідженні, оскільки згідно змісту клопотання слідчого у кримінальному провадженні вирішуватиметься питання щодо проведення відповідного експертного дослідження, об`єктом якого і є саме вилучені речі. Результати проведення такого експертного дослідження можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001437 від 14.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 13.06.2024 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на:

-блокнот з чорновими записами, який належить ОСОБА_5 ;

-4 медичні довідки на 1 аркуші паперу кожна, підписані ОСОБА_5 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1