Провадження №1-кп/127/530/20
УХВАЛА

27 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000753, № 0000281 та № 0000249 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_9 перебувало кримінальне провадження № 0000753, № 0000281 та № 0000249 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України. Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату суду ОСОБА_10 від 30.05.2024 року по даному кримінальному провадженню було призначено повторний автоматичний розподіл, в результаті якого справу було розподілено судді ОСОБА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник служби у справах дітей вважають за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Крім цього, прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання, в якому просив суд продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, мотивуючи наступним. ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні ряду умисних злочинів, ризики, передбачені КПК України, не зникли, обставини не змінилися. Тобто існують ризики, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, впливати на свідків, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Інші учасники процесу заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області, підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч. 2 ст. 314 КПК України відсутні.

За таких обставин, суд вважає за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, в яке викликати сторін кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд виходив з наступного. Обвинуваченому ОСОБА_6 суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано, судовий розгляд ще не розпочато, тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні умисних злочинів, в тому числі тяжкого, за які в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Таким чином, суд переконаний, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За таких обставин, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки підстав для його скасування або зміни не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , на підставі обвинувальних актів, згідно з якими ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, на 10:30 год. 01.07.2024 року в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, зал судових засідань № 10, у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 27.06.2024 року до 25.08.2024 року включно.

Ухвала в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу діє шістдесят днів та може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду, в решті частини ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя :