Провадження № 1-кс/761/6995/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України від 30.08.2023 року у кримінальному провадженні №0000591 від 17.11.2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України від 30.08.2023 року у кримінальному провадженні №0000591 від 17.11.2022 року.

Скарга мотивована тим, що 30 серпня 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, у межах кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0000591 від 17.11.2022 року.

Вказали, що зміст повідомлення про підозру не відповідає вимогам п.3 ч.1 ст. 276 КПК України, п.6 ч.1 ст.277 КПК України, оскільки у ньому не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 .

Так, згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди та проханні надати таку вигоду для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади, повторно, поєднано з вимаганням неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи.

Вказали, що зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 30 серпня 2023 року, так із матеріалів кримінального провадження, не вбачається достатнього викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які б свідчили про дійсну причетність до нього ОСОБА_5 .

Також вказали, що слідством не надано достатніх та належних доказів, які б дійсно вказували на те, що ОСОБА_5 було висловлено прохання надати саме неправомірну вигоду, а також щодо того, що саме їй було надано неправомірну вигоду за оформлення та видачу паспортних документів громадянину ОСОБА_6 , як і не надано достатніх доказів про втручання у роботу онлайн-сервісу ДМС України «Електронна черга» та інших доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_5 до даного кримінального правопорушення.

Вказали, що у сторони обвинувачення відсутні докази, які б підтверджували факт неодноразового звернення громадянина ОСОБА_6 до Київського відділу у м. Харкові ГУ ДМС в Харківській області для отримання послуг з оформлення паспортних документів, але які ним так і не було отримано.

У матеріалах кримінального провадження, внесеному до ЄРДР за №0000591 від 17.11.2022 р., взагалі відсутні заяви осіб про вчинення щодо них кримінального правопорушення, які надали неправомірну вигоду, і були залучені до конфіденційного співробітництва до першої зустрічі з працівниками Київського ДМС, що дає підстави вважати їх дії провокацію злочину.

Крім того, зазначили, що ОСОБА_5 жодним чином не могла впливати на чергу громадян, тим самим створювати штучні перешкоди для них, через що вони були б змушені надавати неправомірну вигоду. Також ОСОБА_5 жодним чином не могла спонукати громадян до надання неправомірної вигоди саме їй, оскільки, як було сказано свідком ОСОБА_6 , він сам безпосередньо звернувся до ОСОБА_5 за наданням адміністративних послуг і розпочав провокативну діяльність під контролем органу досудового розслідування

Уважають, що матеріали кримінального провадження щодо обґрунтованості повідомлення про підозру сторона захисту, вважає, що зміст таких матеріалів не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже, і про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, вказала, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України від 30.08.2023 року у кримінальному провадженні №0000591 від 17.11.2022 року, незаконне, та необґрунтоване, а також таке, що підлягає скасуванню з підстав, зазначених у скарзі.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_7 є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. Крім того, вказав, що допустимість фактичних даних, які покладені в основу підозри, не оцінюються в тій ступені, яка необхідна для ухвалення вироку, надав матеріали кримінального провадження, на підставі яких прийняте рішення про повідомлення про підозру, такі фактичні дані уважає достатніми.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, ТУ ДБР, розташованого м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000591 від 17.11.2022 року, в рамках якого 30.08.2023 року ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Не погоджуючись з обґрунтованістю пред`явленої підозри, сторона захисту звернулась до суду з даною скаргою в порядку ст.303 КПК України.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного Закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вказаних процесуальних норм.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють, що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

На початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Аналізуючи наявні у провадженні слідчого судді матеріали, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 30.08.2023 року ОСОБА_5 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_5 причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних у рапортах про виявлення кримінальних правопорушень; рапортах та матеріалах щодо виконання доручень, підготовленими оперативним підрозділом ГУ «Д» ДЗНД СБ України, в тому числі про встановлення в ході виконання доручення та проведення оперативно-розшукових дій ризиків, протоколах допитів свідків; протоколах проведених 30.08.2023 обшуків; протоколах огляду вилучених в ході проведення обшуків предметів, речей і документів, в тому числі грошових коштів-неправомірної вигоди; протоколах вручення грошових коштів, які надавалися як неправомірна вигода; протоколах за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, на яких зафіксовані фактичні дані, що мають суттєве значення для доказування.

При цьому висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованим, а тому слідчий суддя не вбачає у висновках слідчого про обґрунтованість підозри чогось очевидно довільного чи свавільного.

Крім того, звертаючись зі скаргою адвокат ОСОБА_3 посилається на відсутність у повідомленні про підозру належних та допустимих доказів щодо причетності підозрюваної ОСОБА_5 , однак вказані обставини повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

За вказаних обставин, слідчий суддя в межах своєї компетенції, приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 30.08.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України в рамках кримінального провадження №0000591 від 17.11.2022 року, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.22,26,277,278, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України від 30.08.2023 року у кримінальному провадженні №0000591 від 17.11.2022 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1