Справа №:755/3578/24
Провадження №: 1-кп/755/882/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2023 року за № 0000135, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

у провадження суду надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні з огляду на, що, у ньому, було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст. 314-316 Кримінальним процесуальним кодексом (далі КПК) України, зокрема судом було поставлено на обговоренняпитання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду за поданням місцевого суду.

Учасники кримінального провадження зауважили, що, на їх переконання, обвинувальний акт надійшов до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, а тому відсутні передумови для звернення до Київського апеляційного суду.

Водночас, Суд зауважує наступне щодо порушеного питання.

Згідно обвинувального акта від 27 лютого 2024 року, який складений слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 та затверджений прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , слідує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в т.ч. кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Суть цього обвинувачення полягає у тому, що 28 вересня 2023 року приблизно о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , відносного якого застосовано винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, було доставлено до зали Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Пластова 3, для участі у судовому засіданні.

Перебуваючи у громадському місці, а саме у приміщення Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 3, приблизно о 12:50 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, одночасно перебуваючи під вартою, в залі судового засідання оголив власні статеві органи, які демонстрував оточуючим, маючи на меті принизити честь та гідність працівників правоохоронних органів та суду, а також наніс не менше двох ударів руками та ногами по камері для тримання обвинувачених, що розташована в залі судового засідання, чим порушував громадський порядок та вчиняв дії, що не відповідають нормам моральності.

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку, перебуваючи у громадському місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, при виході із залу судового засідання в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 3, приблизно о 12:55 год. завдав удар власною головою по телефону спецзв`язку із конвоєм та перебуваючи в коридорі завдав удар ногою по дверям службового кабінету Дніпровського районного суду м. Києва.

Надалі, ОСОБА_5 , в супроводі конвою було доставлено до кімнати затриманих осіб та поміщено до камери.

В п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17 (за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79298600) слідує, що поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі.

Поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними.

У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння).

Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у ч. 1 ст. 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

В цьому випадку, характер обвинувачення за ст. 296 КК вказує, на те, що Дніпровський районний суд міста Києва є «потерпілим» у кримінально-правовому розумінні, адже є особою, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння) по відношенню до майна юридичної особи (йдеться про пошкодження обвинуваченим камери тримання, телефону спецзв`язку, у спосіб нанесення ударів).

Відповідно, у ході розгляду кримінального провадження Дніпровський районний суд міста Києва має право на подання цивільного позову до обвинуваченого, в силу ч. 1 ст. 61 КПК України, однак можлива реалізація такого права, за умови розгляду кримінального провадження цим місцем судом, також не може бути реалізована.

При цьому, на переконання суду в цій справі поняття «потерпілий», яке використано у п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У ч. 2 ст. 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у ч. 2 ст. 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

До прикладу, у разі розслідування кримінального провадження за ст. 115 КК, жертва посягання могла працювати в певному суді, однак в силу смерті потерпілим у провадженні в кримінально-процесуальному розумінні буде інша особа, котра ніколи не працювала у вказаній установі. Наведена ситуація наглядно ілюструє вірність висновку про вжиття поняття «потерпілий» у п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України у його кримінально-правовому розумінні.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

КПК України не регулює у собі питання передачі провадження на розгляд справи до іншого суду, якщо потерпілим, відповідно до викладеного в обвинувальному акті обвинувачення, в кримінально-правовому значенні є сам суд, або коли такий суд набуває права на подання цивільного позову до обвинуваченого.

За цих умов, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК та загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, слушним є застосування за аналогією положень п. 3 ч. 1ст. 34 КПК України.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.

Таким чином, наведене вказує, що наявна потреба, у порядку ст. 7, 9, п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК, це кримінальне провадження передати на розгляд іншого суду, бо потерпілим є сам суд, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження, у зв`язку з чим слід звернутися з відповідним поданням до Київського апеляційного суду.

З цих підстав Суд, керуючись статтями 34, 314-315, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

звернутися з поданням до Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2023 року за № 0000135, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 Кримінального кодексу України, з Дніпровського районного суду міста Києва до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 09:00 год. 18 березня 2024 року.

С у д д я ОСОБА_1