Справа 758/259/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1714/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарівОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_9 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000767 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Конотоп Сумської області, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.10.2018 року Конотопським міськрайонним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 1 року і 6 місяців обмеження волі з випробуванням іспитовим строком на 1 рік;

12.03.2019 року Конотопським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 2 років обмеження волі,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 26.11.2021 року, приблизно о 15 год. 50 хв., будучи зупинений працівниками поліції у вестибюлі станції метро «Контрактова площа» у м. Києві, де на запитання щодо наявності предметів та речей, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив про наявність наркотичного засобу - канабіс, який він попередньо незаконно придбав біля станції метро шляхом знахідки та незаконно зберігав при собі, для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_10 , який раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів за які реально відбував покарання у виді обмеження волі та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення. На переконання прокурора, у ході судового розгляду у суді першої інстанції не було здобуто жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за правилами ст.ст. 302, 381 КПК України, у зв`язку із чим встановлені досудовим розслідуванням обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, судом апеляційної інстанції не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що проявилося у необґрунтованому звільненні ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів вважає їх переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особи винного та інших обставинах справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять буд-яких даних, які би указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. Так, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, поза належною увагою суду залишились дані про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_10 , який будучи раніше неодноразово судимим до реального строку покарання, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив нове кримінальне правопорушення. Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про явну схильність обвинуваченого ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень та небажання останнього стати на шлях виправлення. Наведене приводить колегію суддів до переконання про відсутність можливості перевиховання ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства та досягнення мети покарання, визначеної ч.2 ст.65 КК України.

Не врахувавши із належною повнотою вказані обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства.

У зв`язку із викладеним, вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 рокущодо ОСОБА_10 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року щодо ОСОБА_10 - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

ОСОБА_10 за ч.1 ст.309 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання обліковувати із моменту прибуття обвинуваченого до установи виконання покарання.

Врешті вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4