КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, на строк 60 днів, тобто до 12 квітня 2024 року включно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 12 квітня 2024 року включно.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року скасувати, змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою його постійного проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що ухвала суду є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства і підлягає до скасування, а міра запобіжного заходу ОСОБА_6 має бути змінена на іншу, не пов`язану із триманням під вартою, оскільки він тримається під вартою протягом значного часу без вмотивованого рішення суду.

Захисник зазначає, що інші особи, які обвинувачуються у цьому провадженні перебувають на волі, лише обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою.

Апелянт вважає, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства та вимогам Європейської конвенції з прав людини і сучасним підходам, закріпленим чинним кримінальним процесуальним законом.

Окрім того, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, і повинна не визначати вид запобіжного заходу, а лише враховуватись при вирішені зазначених питань поряд з іншими обставинами.

Водночас, захисник зазначає, що сторона обвинувачення, стверджуючи про винуватість ОСОБА_6 , не підкріплює свою позицію належними доказами, тоді як суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, взагалі не мотивує його.

Разом з тим, у своєму клопотанні про продовження обраного запобіжного заходу прокурор наголошував лише на існуванні ризиків, не обґрунтовуючи їх. Наявність жодного із вказаних у клопотанні прокурора ризиків в судовому засіданні не доведена. У свою чергу, посилання сторони захисту на вказані обставини у судовому засіданні не взяті до уваги.

Окрім того, захисник вважає, що ні прокурором у своєму клопотанні, ні судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не розкривається чому єдиному ризику про наявність якого наполягає сторона обвинувачення, а саме ризику переховуватися від суду, не може запобігти інший, більш м`який запобіжний захід, як то цілодобовий домашній арешт.

Більше того, у відповідь на клопотання захисника з цього приводу, а саме про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, в ухвалі суду першої інстанції зазначено лише те, що більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки мого підзахисного, проте зовсім не вказано з яких підстав та чому такий запобіжний захід не може запобігти тим ризикам які були викладені прокурором в його клопотанні, а в подальшому були фактично підтверджені ухвалою Бородянського районного суду Київської області.

Окрім того, захисник звертає увагу суду, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2022 року до ОСОБА_6 вперше було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, таким чином обвинувачений перебуває під вартою та фактично позбавлений волі протягом 1 року 9 місяців. Такий вид запобіжного заходу є безальтернативним, що суперечить принципам верховенства права, презумпції невинуватості та відступає від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи закріпленої у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, всупереч наведеному, колегія суддів Бородянського районного суду Київської області, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, знехтувала тією обставиною, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_6 є не вмотивоване, а ризики, наявність яких законодавчо передбачена для застосування такого запобіжного заходу, фактично відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14 січня 2021 року, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця роботи і постійного джерела доходу, під час досудового розслідування перебував в розшуку, обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, а тому застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою - наразі неможливе.

Доводи захисника про те, що інші особи, які обвинувачуються у цьому кримінальному провадженні перебувають знаходяться на волі, не можуть бути взятими до уваги, оскільки питання про застосування запобіжного заходу та продовження його вирішується індивідуально стосовно кожного з обвинувачених окремо.

За наявності підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд має ухвалити відповідне рішення, незалежно від того, які види запобіжних заходів обрані щодо інших осіб, обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Також не можуть бути взятими до уваги доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, оскільки час перебування під вартою не знижує ризиків, які враховані судом при продовження строку тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що єдиною підставою для тримання ОСОБА_6 під вартою є тяжкість злочинів, у яких він обвинувачується, є неспроможним, оскільки висновок суду про продовження строку тримання під вартою ґрунтується на наявності сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, серед яких враховано, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

Що стосується доводів захисника про недоведеність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, то колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки судом розглядається обвинувальний акт, у якому викладені фактичні обставини кримінального провадження, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Доводи захисника про те, що у клопотанні про продовження обраного запобіжного заходу прокурор наголошував лише на існуванні ризиків, не обґрунтовуючи їх, є безпідставними.

Так, з клопотання прокурора убачається, що ризик переховування від суду обґрунтований тим, що обвинувачений ОСОБА_6 відразу після вчинення кримінальних правопорушень, залишив місце постійного проживання. 08 квітня 2021 року постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено у розшук і лише на підставі, ухвали слідчого судді 07 червня 2022 року обвинувачений був затриманий працівниками поліції.

Окрім того, прокурор у клопотанні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, які є жителями Бучанського району Київської області, в якому проживає обвинувачений, у зв`язку з чим може шляхом погроз та залякування впливати на цих осіб і примушувати змінювати надані ними показання. Вказані обставини підтверджуються тим, що 31 березня 2021 року свідок ОСОБА_7 звернулася із заявою про допит її у якості свідка під час досудового розслідування в судовому засіданні відповідно до ст. 225 КПК України, оскільки, на її думку існує небезпека для її життя та здоров`я, а саме особи які підозрюються у даному кримінальному провадженні зможуть заподіяти їй шкоду, а отже вона в подальшому боїться з`являтися до суду.

Також, прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може продовжувати свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він не має постійного місця роботи, відсутні постійні джерела доходу, розлучений, з сім`єю не проживає, за місцем реєстрації не проживає.

Доводи захисника про невмотивованість ухвали суду першої інстанції є безпідставними, оскільки в ухвалі наведені мотиви, якими керувався суд, приймаючи рішення про продовження дії запобіжного заходу виді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Посилання апелянта щодо можливості зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та навів мотиви, з яких прийняв таке судове рішення.

Наявні в розпорядженні апеляційного суду матеріали не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці обвинуваченого ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, про який зазначає апелянт.

Твердження захисника про те, що ухвала суду першої інстанції суперечить вимогам чинного закону та обраний його підзахисному запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства, вимогам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є голослівними та не підтверджуються матеріалами провадження, наданим суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 законною і обґрунтованою, не убачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, на строк 60 днів, тобто до 12 квітня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №939/599/22

Провадження №11-кп/824/3016/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1