БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/638/23
Провадження № 1-кп/730/3/2024
У Х В А Л А

"14" березня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзна заяву обвинуваченої ОСОБА_7 про відвід колегії суддів, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Борзнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0000342 від 10.06.2022р. по обвинуваченню ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364, ч.2, 4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2, 4 ст.190 КК України.

14 березня 2024 року в судовому засіданні з розгляду даного кримінального провадження обвинуваченою ОСОБА_7 було подано заяву про відвід колегії суддів з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а саме: суд за власною ініціативою при відсутності клопотань інших учасників процесу без жодного обговорення ухвалами від 06.03.2024р. до неї та іншої обвинуваченої ОСОБА_8 безпідставно застосував привід, хоча вони перебували на лікарняному й про даний факт було повідомлено захисником. Вказані обставини викликають сумніви у неупередженості складу суду.

Розглянувши заяву про відвід колегії суддів, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з вимогами ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

За змістом положень ч.1, 3 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді, присяжного в кримінальному провадженні, передбачені ст.75, 76 КПК України, перелік яких є вичерпним.

Зокрема, п.4 ч.1 ст.75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006р. у справі «Білуха проти України» наявність безсторонності судді відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Однак, наведені обвинуваченою ОСОБА_7 обставини в призмі положень ст.75 КПК України не можуть свідчити про сумніви в об`єктивності чи безсторонності колегії суддівта не є підставами для відводу з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це суд.

Відповідно до ст.138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

За змістом приписів ч.1 ст.323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу, розмір якого у відповідності до ч.1 ст.139 КПК України становить від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.2, 3 ст.140 КПК України рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи, а під час судового провадження - судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали. Привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце проведення судового розгляду, призначеного на 06 березня 2024 року о 12-00 год., з минулого судового засідання, що підтверджується їх особистими розписками від 21.02.2024р.

Однак, жодна з обвинувачених не виконала передбаченого п.1 ч.7 ст.42 КПК України процесуального обов`язку й не сповістила заздалегідь суд про неможливість свого прибуття. Захисник у судовому засіданні лише усно повідомив про хворобу обвинувачених, не надавши ніяких підтверджуючих медичних документів, хоча своєчасно отримав їх від підзахисних і мав достатньо часу та можливостей надати такі документи в розпорядження суду.

Крім того, згідно доданих ОСОБА_7 до заяви про відвід медичних документів, вона, як і інша обвинувачена ОСОБА_8 , звертались за медичною допомогою й почали амбулаторне лікування 05 березня 2024 року, тобто, за день до дати судового засідання; 06 березня 2024 року ОСОБА_7 відвідувала лікаря в період часу з 11-15 год. до 11-35 год., проживає за 50м від будівлі суду, що свідчить про наявність у обвинувачених реальної можливості поінформувати суд про своє неприбуття та надати підтверджуючі документи.

Також суд вважає, що надані ОСОБА_7 медичні документи з огляду на положення ст.138 КПК України не дають достатніх підстав для віднесення причин неявки обвинувачених у судове засідання до категорії поважних, оскільки в цих документах ідеться лише про перебування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на амбулаторному лікуванні, проте не зазначено про належність наявних у них хвороб до тяжких або таких, що загрожували б їх життю чи здоров`ю, об`єктивно унеможливлювали з`явленню до суду та участі в судовому засіданні.

Застосування ж до обвинувачених приводу судом з власної ініціативи цілком відповідає вимогам ст.139, 140, 323 КПК України, а похилий вік ОСОБА_8 не є перешкодою для вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відтак, вищезазначені дії суду по застосуванню до обвинувачених приводу були вчинені у межах наданих повноважень, в спосіб та у відповідності з нормами чинного кримінального процесуального законодавства, в зв`язку з чим відсутні підстави сумніватися в неупередженості колегії суддів.

Крім того, незгода з процесуальними діями та рішеннями судді (суддів) не є підставою для відводу.

Інших підстав для відводу колегії суддів обвинуваченою не наведено і в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дана заява обвинуваченої ОСОБА_7 про відвід колегії суддів є необгрунтованою і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_7 про відвід колегії суддів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3