ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2132/24 Справа № 243/2094/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Кривий Ріг

18 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурор ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_7 ,до 18 липня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_7 ,до 18 липня 2024 року включно, із визначенням застави розміром 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за який законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року змінити, а саме зменшити розмір застави до 60 560 грн. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 18 липня 2024 року включно, із визначенням застави розміром 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за який законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, оскілки обвинувачений може вплинути на осіб, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що доводи сторони захисту про те, що у зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_7 , на підтвердження чого стороною захисту долучено медичні документи, згідно із якими ОСОБА_7 02 липня 2023 року отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення, а також має легко виражений цереброастенічний синдром внаслідок перенесеної закритої черепно-мозкової травми (в 1999 році) з проявами емоційно-вольової нестійкості, є тим фактором, який впливає на застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки захисником не представлено жодних належних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 має захворювання, яке має протипоказання, та на даний час є таким, за якого утримання у місцях попереднього ув`язнення є неможливим або, що там йому не може бути надана необхідна медична допомога.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про можливість зменшення розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати обраний судом І інстанції розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: