Номер провадження: 11-кп/813/1183/24
Справа № 947/184/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 31.01.2024 про закриття к/п №0000531 від 27.08.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, учня 10 класу школи «Мрія», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції було задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_9 та к/п №0000531 від 27.08.2023 стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення в суді по кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Мотивуючи зазначене рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що потерпілий ОСОБА_11 відмовився від підтримання обвинувачення в суді, при цьому, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 є формою приватного обвинувачення, у зв`язку із чим, враховуючи, що обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження, вважає за необхідне зазначене кримінальне провадження закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особа, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, вважає, що ухвала суду 1-ої інстанції постановлена із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на те, що суд, відповідно до резолютивної частини ухвали, задовольнив клопотання не потерпілого ОСОБА_11 , а законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , в той же час закривши кримінальне провадження з підстав відмови потерпілого від обвинувачення.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду, задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_11 та к/п №0000531 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку потерпілого в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_12 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , які не заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали суду 1-ої інстанції вбачається, що вона вищезазначеним вимогам кримінального процесуального закону загалом відповідає.

Так, положеннями п. 7 ч. ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до приписів ч. 7 зазначеної ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.п. 5, 6, 7, 8, 9, 9-1, 10 ч. 1 цієї статті виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п.п. 2, 3 ч. 2 цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

В свою чергу, положеннями ч. 4 ст. 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Аналіз положень п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України дає підстави стверджувати про те, що кримінальне провадження за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин) є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення та може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

На підставі викладеного, к/п №0000531 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження видно, що 31.01.2024 в судовому засіданні суду 1-ої інстанції потерпілий ОСОБА_11 подав заяву про відмову від обвинувачення в зазначеному кримінальному провадженні, мотивуючи її тим, що примирився з обвинуваченим ОСОБА_7 та йому було відшкодовано завдану кримінальним правопорушенням шкоду у повному обсязі (а.с. 25).

Учасники провадження, зокрема, обвинувачений, захисник, законний представник обвинуваченого та прокурор не заперечували проти задоволення заяви потерпілого ОСОБА_11 та закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення (а.с. 28).

Разом із тим, постановляючи ухвалу про закриття к/п за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 7 ч. ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_11 від підтримання приватного обвинувачення в суді по кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд 1-ої інстанції в першому абзаці резолютивної частини оскаржуваної ухвали допустив описку в написанні прізвища, імені та по-батькові потерпілої особи, фактично задовольнивши таким чином не клопотання потерпілого ОСОБА_11 , а законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 (а.с. 30).

Відтак, в даному випадку, з огляду на допущену судом 1-ої інстанції описку в резолютивній частині ухвали, рішення за клопотанням потерпілого ОСОБА_11 судом фактично не прийнято, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд наголошує на тому, що вимогами ч. 1 ст. 379 КПК України надано право учаснику кримінального провадження або іншій заінтересованій особі подати до суду заяву про виправлення допущеної в судовому рішенні цього суду описки, очевидної арифметичної помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Проте учасники кримінального провадження, зокрема, сторона обвинувачення, вищезазначеним правом, передбаченим ст. 379 КПК України не скористалась, натомість, прийняла рішення про оскарження очевидної описки, допущеної в судовому рішенні, в апеляційному порядку.

В той же час, задля економії процесуальних засобів та недопущення порушення принципу розумності строків розгляду кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе внести відповідні зміни до резолютивної частини оскаржуваної ухвали суду 1-ої інстанції, пов`язані із правильним викладом ПІБ учасника кримінального провадження, клопотання якого про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення було фактично задоволено судом - потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність частково задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, а також відповідної зміни ухвали суду 1-ої інстанції, із внесенням до її резолютивної частини змін стосовно викладення правильного ПІБ потерпілого ОСОБА_11 , клопотання якого про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення було задоволено судом з мотивів, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 24, 284, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2024 про закриття к/п №0000531 від 27.08.2023 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - змінити.

Абзац перший резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції:

«Задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_11 про закриття к/п №0000531 від 27.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення.»

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4