Номер провадження 1-кп/754/195/24
Справа№754/9612/19
Вирок

Іменем України

01 липня 2024 року 01 липня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000131 від 22.02.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищьою освітою, працюючого старшим майстром виробничої дільниці 1-ї групи КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» структурного підрозділу «Київські теплові мережі» м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачкується в тому, що наказом директора КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» структурного підрозділу «Київські теплові мережі» м. Києва від 29.12.2018 року за № 6107-К КТМ призначений на посаду старшого майстра виробничої дільниці 1-ї групи дільниці з 02.01.2019 року.

Так, ОСОБА_4 , будучи старшим майстром виробничої дільниці 1-ї групи дільниці КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» структурного підрозділу «Київські теплові мережі» м. Києва, протягом січня-лютого 2019 року у м. Києві неодноразово зустрічався з ФОП ОСОБА_7 та під час спілкування запропонував останньому вирішити питання зі своїм керівництвом щодо надання в оренду приміщення теплопункту площею 150 кв.м. за ціною 300 грн. за 1 кв.м., що становитиме загалом приблизно 45 тисяч гривень в місяць, для розміщення хостелу, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , яке перебуває на балансі КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» та розпорядником якого є структурний підрозділ «Київські теплові мережі» м. Києва, за умови надання неправомірної вигоди в розмірі 2000 доларів США.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 15.02.2019 року, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_7 , якому під час розмови повідомив умови укладення договору оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , зазначивши, що для вирішення питання надання в оренду приміщення для облаштування хостелу, ОСОБА_7 необхідно передати йому грошові кошти у сумі 2 000 доларів США, які він повинен нібито передати керівникові Комунального підприємства. Зазначеними діями ОСОБА_4 схилив ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди.

26.03.2019 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_4 та домовився зустрітись цього ж дня о 12 год. біля нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_3 . Так, 26.03.2019 року приблизно о 12 год. 05 хв. ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, який полягав у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, для нібито подальшої передачі невстановленій службовій особі, зустрівся з ОСОБА_7 за вище вказаною адресою, та під час розмови повідомив в завуальованій формі про необхідність передання неправомірної вигоди у сумі 2 000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що в разі ненадання ним неправомірної вигоди ОСОБА_4 , не отримає в оренду приміщення за вказаною вище адресою, змушений був погодитись на пропозицію ОСОБА_4 та передав йому обумовлену неправомірну вигоду у сумі 2 000 доларів США, яку останній незаконно одержав та прийняв за вчинення дій, пов`язаних з наданням в оренду приміщення.

В ході затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, що мало місце 26.03.2019 року о 12 год. 12 хв. за адресою: АДРЕСА_3 під час особистого обшуку останнього виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2 000 доларів США (що згідно з курсом Національного банку України станом на 26.03.2019 року становить 53 760 гривень), які були надані ОСОБА_7 за надання в оренду приміщення теплопункту КП «Київтеплоенерго».

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України, тобто, що він своїми умисними діями, які виразились у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що винним себе не визнає. Зазначив, що одного дня йому на телефон надійшов дзвінок з незнайомого номеру, він підняв слухавку. Особа представилась ОСОБА_8 та він запитав, чи є у нього можливість поставити його автомобіль на стоянку, на що він повідомив, що той помилився номером та поклав слухавку. Потім ОСОБА_8 йому знову зателефонував та сказав, що його номер йому дав ОСОБА_9 з яким він разом займався спортом. ОСОБА_8 запропонував йому зустрітись. Через три тижні зустрілись і він дав йому контакти охоронця стоянки, яка розташована по АДРЕСА_4 . Через деякий час ОСОБА_8 йому знов зателефонував та сказав, що йому ця стоянка не підходить, а потрібне закрите місце. Домовились зустрітись. В ході зустрічі він показав йому стоянку по АДРЕСА_5 , яка знаходиться біля теплопункту. Потім вони почали спілкуватись та він повідомив ОСОБА_8 , що він займається обслуговуванням теплопунктів. Тоді ОСОБА_8 сказав, що у нього є інвестори. Він сказав, що це класно. Потім ОСОБА_8 запитав його, чи можна взяти в оренду технічний поверх теплопункту. Він повідомив ОСОБА_8 , що не займається такими питаннями. Тоді ОСОБА_8 запитав, чи може він дізнатись інформацію з цього приводу. Він подумав, що може запитати у юристів. Поті вони ще кілька разів зустрічались з ОСОБА_8 і він нав`язував йому ідею з приводу оренди приміщення теплопункту. Потім він запитав у юристів чи можна оформити такий договір, на що вони повідомили, що можна але потрібен певний час. Потім вони ще зустрічались з ОСОБА_8 і він передав йому цю інформацію. В подальшому вони знуву зустрілись з ОСОБА_8 і він передав йому 2000 тисячі доларів. Проте жодні суми, квадратуру приміщення, вони не обговорювали. Крім того зазначив, що з ОСОБА_8 познайомився по телефону, раніше знайомі не були, спілкувались з ним приблизно 5 місяців. Оскільки ОСОБА_8 телефонував йому з приводу оренди приміщення, він почав дізнаватись інформацію з цього питання у юристів. Йому було неприємно спілкуватись із ОСОБА_8 , про що повідомляв йому у месенджері «Вайбер». У нього не було умислу допомогти ОСОБА_8 з орендою приміщення. ОСОБА_8 передав йому 2000 тисячі доларів за юридичну консультацію та супроводження юристами його бізнесу. Вони не заключали між собою жодних договорів та суму послуг не обговорювали. Вартість квадратного метру це сума яку називав ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 передав йому гроші, він їх навіть не перераховував. Коли ОСОБА_8 сказав, що готовий передати йому ще 45000 тисяч доларів, він був в шоці. Коли ОСОБА_8 дістав 2000 тисячі доларів, на відео чітко видно, що він був здивований, гроші він мав передати юристам. На той момент коли він розмовляв з ОСОБА_8 , він не знав як оформити оренду приміщення під костел. ОСОБА_8 нав`язав йому думку того, що він має поспілкуватись із керівництвом, проте він цього не робив. В оману ОСОБА_8 не вводив. Зараз йому відомий порядок здачі в оренду приміщень теплопункту. За юридичною допомогою з даного питання він звернувся до свого захисника ОСОБА_10 .. На відеозаписі зафіксовані не всі зустрічі. Відсутні записи того, де він пояснював ОСОБА_8 , як буде проводитись юридичне супроводження його бізнесу. Він не обговорював з ОСОБА_8 суму у 2000 тисячі доларів, ці гроші були необхідні для юридичного супроводження бінесу та оформлення документів. В робочий час цими питаннями не займався. В подальшому хотів передати ці кошти юристам і ОСОБА_8 мав вирішувати ці питання з ними. Він не мав передавати ці кошти посадовим особам. Він не встиг надати своїм діям законності, оскільки щойно ОСОБА_8 передав йому грошові кошти та документи, його одразу затримали. Після того, як він повідомив ОСОБА_7 про те, що він не компетентний у його питанні, він не відставав від нього. Ініціатором зустрічей завжди був ОСОБА_7 , він самостійно не телефонував йому та не пропонував свої послуги. Жодних коштів у ОСОБА_8 не вимагав та не домовлявся про суму у 2000 тисячі доларів. Він не підбурював ОСОБА_8 на передачу коштів якомусь керівництву. Він консультував ОСОБА_8 та мав передати грошові кошти юристам для супроводження бізнесу останнього. Також надавав консультації ОСОБА_8 та був посередником між передачею інформації від ОСОБА_7 юристам. ОСОБА_11 була обізнана про цю ситуацію вже під час останньої зустрічі. Крім того, ОСОБА_12 повідомляла йому, щоб він направив ОСОБА_7 до неї для укладення документів.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Саме на них відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Допитавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст. 321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, письмові докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту, допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..

Для доведення факту вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення забезпечила присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..

Будучи допитаним у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працюючи в службі таксі, підвозив ОСОБА_9 , який надав йому номер ОСОБА_15 та повідомив, що він може допомогти з орендою приміщення для автомобілів. Він зателефонував ОСОБА_15 та домовився про зустріч на Троєщині. Вони зустрілись, він заплатив ОСОБА_15 кошти за оренду приміщення. Потім вони піднялись на другий поверх та ОСОБА_15 йому повідомив, що для того, щоб орендувати дане приміщення необхідно заплатити 2000 тисячі доларів США, для вирішення питання оренди цього приміщення. До ОСОБА_15 він звернувся з проханням оренди гаражу для автомобілів, проте гараж він не винайняв, оскільки потім почав займатись хостелом. Хостел хотів відкрити його товариш, у якого є гроші на ремонт приміщення та на відкриття свого бізнесу. ОСОБА_15 не називав йому жодних прізвищ, кому і скільки коштів він повинен передати для того, щоб вирішити питання з орендою приміщення. Вони з ОСОБА_15 підіймались на другий поверх приміщення, де вирішували всі питання з приводу оренди приміщення під костел. ОСОБА_15 сказав, що необхідно 2000 тисячі доларів США для того, щоб він допоміг йому оформити приміщення та в подальшому щоб саме ОСОБА_15 вирішував всі питання, які могли виникнути. Здається ОСОБА_15 казав, що буде вирішувати питання з приводу оренди приміщення далі. Також зазначив, що він працює в таксі. Раніше займався продуктами, надавав юридичні послуги та займався горючим. ОСОБА_15 йому повідомив, що потрібно надати 2000 тисячі доларів для того, щоб його впустили в приміщення, дали можливість робити ремонт у приміщенні поки будуть оформлюватись документи. Йому відома процедура передачі комунальної власності у оренду. ОСОБА_15 казав йому, що він відповідає за приміщення комунальної власності. ОСОБА_4 казав йому, що він начальник якогось відділу. Він не просив у ОСОБА_4 жодних документів на підтвердження його повноважень. Він звернувся з заявою до працівників поліції, а вони вже з`ясовували ким працює ОСОБА_15 . Останній йому повідомив, що для того щоб почати скоріше ремонт необхідно передати йому 2000 тисячі доларів США, та не чекати поки оформлятьюся всі необхідні документи. Свої слова він підтвердити не може, про те, що ОСОБА_4 бере кошти в сумі 2000 тисячі доларів для вирішення питання з орендою приміщення. Зазначив, що в Деснянському районному суді м. Києва розглядалась справа, де він був заявником та потерпілим. Вказує на те, що з ОСОБА_15 намагався зв`язатись два місяці, щоб вирішити питання з приводу оренди приміщення для автомобілів. При зустрічі з ОСОБА_15 , останній повідомив йому про необхідність передачі 2000 тисяч доларів США для вирішення питання щодо оренди приміщення з керівництвом. Пояснив, що він орендує багато приміщень, в деяких з них наразі працює наприклад ресторан. До ОСОБА_15 звернувся для того, щоб орендувати гараж для литовських автомобілів. В подальшому хотів відкрити хостел, метою відкриття було отримання прибутку.

Будучи допитаним у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідок ОСОБА_17 пояснив, що теплопункт є комунальною власністю територіальної громади м. Києва. Дане приміщення перебуває на балансі структурного підрозділу «Київтеплоенерго». На скільки йому відомо, такі приміщення сдаються в оренду. Приміщення виставляється на « ОСОБА_18 » районною державною адміністрацією. Повну процедуру здачі в оренду приміщення він не знає. В його компетенцію не входить вирішення питання про здачу в оренду такого приміщення. Здача в оренду приміщень проходить через сайт «Прозоро». Знає ОСОБА_4 особисто. Йому відому інформація про те, що входить в обов`язки ОСОБА_4 , в його обов`язки входить організація роботи підлеглого йому персоналу, перевірка та огляд теплопунктів. Останній не міг займатись підготовкою приміщень до здачів оренду. ОСОБА_4 не підходив до нього з питанням про здачу в оренду приміщення по АДРЕСА_2 . На даний час вказане приміщення в оренду не здається. Про ситуацію з ОСОБА_4 йому стало відомо від директора підприємства. У будівлі теплопункту є різні проекти, є теплопункти з прибудовами, є лише з технологічноми засобами. Приміщення з прибудовами можна здавати в оренду. До них не надходять листи про оренду приміщень, вони листувань не ведуть. В посадові обов`язки ОСОБА_4 не входить підготовка документів для оренди приміщень.

Будучи допитаним у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працює начальником управління майнових відносин. В оренду надається майно, яке перебуває на балансі, це не обов`язково теплопункт, це може бути його частина або будь-яке інше нежитлове приміщення. Процедура здачі в оренду приміщень наступна, визначається перелік приміщень, які можуть бути здані в оренду, даний перелік передається до департаменту комунальної власності, він його публікує на офіційному сайті. Якщо потенційний орендар хоче взяти майно в оренду, він звертається до них з заявою та надає пакет документів. Вони надають орендару доступ до приміщення, проводиться огляд і надається довідка для проведення оцінки. Потім всі бажаючі, хто хоче взяти таке майно в оренду, звертаються до департаменту комунальної власності. Приймається рішення і департамент готує договір про надання майна в оренду. Підписує такі договори директор управління до якого входить і її управління. Заява про оренду майна по АДРЕСА_2 до їх відділу не надходила. Коли громадянин звертається до підприємства, така заява розписується на відділ. Всі листи підписує директор департаменту. Приміщення знаходяться на території всього м. Києва, вона не чула жодних слухів з приводу бажання взяти в оренду приміщення по АДРЕСА_2 . З ОСОБА_4 не знайома, в жодних стосунках з ним не перебувала. ОСОБА_4 не бачила в приміщеннях, які перебувають у власності «Київтеплоенерго». Про дану ситуацію дізналась від слідчого. ОСОБА_4 не звертався до неї з приводу оренди приміщення по АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні було досліджено наступні письмові докази надані стороною обвинувачення, а саме:

-протокол огляду грошових коштів від 26 березня 2019 року відповідно до якого об`єктом огляду є спеціальні імітаційні засоби, які являють собою несправжні грошові купюри на загальну суму 1800 доларів США, справжні грошові кошти на суму 200 доларів США, справжні грошові кошти, які знаходяться та належать заявнику ОСОБА_7 на загальну суму 45 тисяч гривень;

-довідка з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», відповідно до якої тепловий пункт на вул. Т. Драйзера, 38а обліковується на балансі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з 31.05.2018 року;

-наказ №3107-к ктм про прийняття на роботу 29.12.2018 року ОСОБА_4 ;

-заява ОСОБА_4 про прийняття на роботу;

-посадова інструкція старшого майстра виробничої дільниці 1 групи дільниці з експлуатації електрообладнання, контрольно-вимірювальних приладів та автоматики району теплових мереж «Троєщина» ОСОБА_4 ;

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.03.2019 року відповідно до якого при затриманні ОСОБА_4 було виявлено предмети схожі на грошові кошти, мобільний телефон та ключ від замка запалення автомобіля Тойота Кемрі та інші речі, які зазначені в протоколі;

-протокол огляду від 11.04.2019 року відповідно до якого було оглянуто речі вилучені у ОСОБА_4 під час його затримання. Фототаблиця до протоколу;

-постанова про визнання речовими доказами від 27.03.2019 року відповідно до якої було визнано речовими доказами у кримінальному провадження майно вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_4 ;

-протокол обшуку від 26.03.2019 року за участі ОСОБА_19 відповідно до якого було проведено обшук транспортного засобу Тойота Кемрі, який на праві власності належить ОСОБА_4 ;

-протокол огляду від 27.03.2019 року відповідно до якого було проведено огляд речей вилучених 26.03.2019 року під час обшуку транспортного засобу ОСОБА_20 ;

-постанова про визнання речовими доказами від 27.03.2019 року відповідно до якої було визнано речовими доказами у кримінальному провадження майно вилучене в ході обшуку автомобіля Тойота Кемрі;

-інформація надана КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», а саме інформація щодо укладених договорів оренди приміщень теплових пунктів, які обліковуються на балансі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та розташовані на території обслуговування РТМ «Троєщина»; перелік теплових пунктів, які перебувають на балансі РТМ «Троєщина» СП «Київські Теплові Мережі» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» станом на 01.01.2019 року;

-протокол огляду місця події від 10.05.2019 року відповідно до якого було проведено огляд будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . Фототаблиця до протоколу;

-інформація надана КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо приміщення теплопункту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме у кого перебуває на балансі та в чиєму розпорядженні перебуває дане приміщення;

-протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.04.2019 року, в якому зафіксована телефонна розмова між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ;

-протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контролю за вчиненням злочину в рамках кримінального провадження №0000131 від 22.02.20149 року за ч.3 ст. 368 КК України відповідно до постанови №04/2/4/1-1540т від 19.03.2019 року;

-протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо -, відео контроль особи від 27.03.2019 року, яким зафіксовано зустріч та розмову між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , яка відбулась 19.03.2019 року;

та інші письмові докази.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Капо проти Бельгії», в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , може бути вчинений особою лише з прямим умислом, який, відповідно до ст. 24 КК України, характеризується тим, що особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Обов`язковою суб`єктивною ознакою є корисливий мотив - незаконне збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Специфіка суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, полягає в існуванні щільного зв`язку між умислом особи, яка приймає пропозицію, обіцянку або одержує неправомірну вигоду, та умислом того, хто її пропонує або надає. Змістом умислу першого повинно охоплюватися, з-поміж іншого, усвідомлення того, що суб`єкт злочину, передбаченого ст. 369 КК України, розуміє сутність того, що відбувається, і усвідомлює факт незаконного одержання службовою особою неправомірної вигоди.

Приймаючи до уваги показання обвинуваченого, свідків, враховуючи, що усі сумніви щодо вини особи мають тлумачитися на її користь, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки умисного підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_4 не є службовою особою яка має відношення до передачі майна в оренду, у тому числі приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Це підтверджується посадовою інструкцією (Т.2 с. 54 (додаток 4)) та показами свідка: ОСОБА_17 (начальника РТМ «Троєщина» КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» структурного підрозділу «Київські теплові мережі» м. Київ, який під час допиту у судовому засіданні повідомив, що взагалі приміщення в оренду здаються, але їх підрозділ не займається питанням передачі комунального майна в оренду та що до його компетенції не входить здача майна в оренду, а проводиться конкурс для передачі такого майна в оренду. Крім того, повідомив, що до посадових обов`язків ОСОБА_4 входить організація роботи підлеглого персоналу та огляд і перевірка теплопунктів, але не входить підготовка документів щодо оренди та що ОСОБА_4 не звертався до нього з питанням оренди. Також свідком було зазначено, що теплопункти можуть мати допоміжні приміщення для здачі їх оренду для розміщення магазину, тощо. А також свідком ОСОБА_14 , начальника управління з майнових відносин КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», яка під час допиту у судовому засіданні повідомила, що департамент в якому вона працює не є орендодавцем приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , особам обвинувачений ОСОБА_4 їй взагалі невідома, у департаменті вона його не зустрічала і він не звертався з пропозиціями щодо укладення договору оренди зазначеного приміщення.

Керівництво ОСОБА_4 де він працює, а також сама організація не займається передачею в оренду комунального майна (підтверджується листом КП «Київтеплоенерго» (Т.2 с. 194) та Наказом №224 від 24.05.2018 Департаменту комунальної власності м. Києва ВО Київської міської ради (Т.2 с. 198), з яких вбачається, що приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , закріплене за КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на праві господарського відання, що не передбачає права розпорядження таким майном, а також показами свідків: ОСОБА_17 та ОСОБА_14 . Таким чином, в КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», де працює обвинувачений, відсутня службова особа та коло керівництва з якими б ОСОБА_4 міг би вступити у змову для передачі комунального майна в оренду за неправомірну вигоду. Тобто, стороною обвинувачення даний факт залишився не доведений. Таким чином, у даному кримінальному правопорушенні відсутня його об`єктивна сторона, а саме підбурювання до надання неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Крім того, враховуючи те, що прокурором не подано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 та його керівництва можливостей, пов`язаних зі службовими повноваженнями щодо передачі комунального майна в оренду, відповідно стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 , відповідає усім обов`язковим ознакам суб`єкта даного злочину.

Від ОСОБА_4 до його керівництва та інших працівників не надходило жодних пропозицій щодо організації передачі в оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . (підтверджується показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_14 ).

Жодних перемовин з можливим потенційним керівництвом та іншими службовими особами, щодо передачі майна в оренду, обвинувачений ОСОБА_4 не вів (підтверджується відсутністю такої інформації за результатами проведення ДОТЗ НП України негласної слідчої (розшукової дії), передбаченої ст. 263 КПК України «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж», що проводилась за ухвалою слідчого судді Київського апеляційного суду ОСОБА_21 від 01.03.2019 № 04-45/824/4934/2019, терміном 60 діб, стосовно: ОСОБА_4 його абонентського номеру: НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» Т.3 с.34 та протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.04.2019, Т.2 с.224).

Із матеріалів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, долучених стороною обвинувачення до матеріалів даної справи (протокол за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.04.2019р, (Т.2 с.224), протокол за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.04.2019р., (Т.2 с.227), протокол за результатами проведення негласної слідчої дії - аудіо-, відео контроль особи від 27.03.2019, Т.2, с.232, протокол за результатами проведення негласної слідчої дії - аудіо-, відео контроль особи від 27.03.2019, Т.2, с.233), вбачається відсутність зафіксованої вимоги обвинувачення ОСОБА_4 до заявника ОСОБА_7 щодо отримання неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США. Як вбачається з показів ОСОБА_7 , які він надавав в якості свідка у судовому засіданні, останній самовільно вирішив передати кошти ОСОБА_4 , як він розумів для вирішення питання, тобто це була його суб`єктивна думка, але матеріали НСРД не містять доказів того, що ОСОБА_4 саме вимагав кошти. Сам ОСОБА_7 підтвердив, що мав на меті ведення бізнесу по хостелу, що у свідомості ОСОБА_4 могли викликати мотив для консультування особи в питаннях організації його бізнесу як самостійно, так і з залученням юристів, а також у законний спосіб допомогти йому з питанням отримання приміщення у оренду. Те що, ОСОБА_7 сприйняв можливу допомогу ОСОБА_4 як «рєшать вопрос» у незаконний спосіб, не свідчить про наявність у свідомості обвинуваченого саме такого умислу, а саме на отримання неправомірної вигоди, оскільки ті задачі, які просив виконати ОСОБА_7 , цілком можливо здійснити у законний спосіб і ОСОБА_4 це розумів.

Аналізуючи показання свідків сторони обвинувачення, яких було допитано у судовому засіданні, зокрема, суд впевнився, що жодна із допитаних осіб не підтвердила обставин, викладених в обвинувальному акті, щодо наявності у ОСОБА_4 умислу на умисне підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого їй службового становища.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як позначив Європейський суд з прав людини по справі «Капо проти Бельгії», в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Кримінально-процесуальний Закон (ст. 92 КПК України) покладає на сторону обвинувачення обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості представлених доказів.

Відповідно до вимог ст.ст. 258, 260, 263 КПК України, ч.2 ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», застосування технічних засобів отримання інформації, що пов`язана із втручанням у приватне спілкування людини та негласною фіксацією розмов, дій допускається виключно за вмотивованою ухвалою слідчого судді, в якій зазначаються: точна назва заходу, термін його застосування, особа, щодо якої має здійснюватися такий захід, та орган, якому надано відповідний дозвіл.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатись не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Суд констатував, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і, крім того, не було достатньо обґрунтованим.

Обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого злочину в значній мірі ґрунтується на протоколах про результати проведення негласних слідчіх (розшукових) дій, зокрема, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

Суду звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, в тому числі аудіо- та відеозаписи, на підставі яких можна було б встановити коли вперше та за яких обставин заявник та обвинувачений обговорили питання стосовно грошових коштів в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, адже в розмові яка відбулася 19.03.2019 року обвинувачений послався на певну попередню пропозицію заявника сплатити відповідні кошти. Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_4 домовлявся з ОСОБА_7 саме про суму 2000 доларів США в якості неправомірної вигоди.

Крім того, в матеріалах даної справи вбачається провокація до вчинення злочину, заходів щодо перевірки наявності якої, прокурором вжито не було. Заявник по справі ОСОБА_7 спровокував дане кримінальне правопорушення. Зазначена особа виступає заявником по аналогічним статтям та аналогічним предметом (оренді правовідносин) у наступних КП: № 0000045 від 14.03.2014 (наявний вирок Печерського районного суду міста Києва справа №757/17911/14-к), № 0000025 від 18.02.2015 (триває розгляд справи в Дніпровському районному суді міста Києва справа №753/18256/16-к). (докази були відкриті стороні обвинувачення та долучені до матеріалів даної справи).

Однією із обов`язкових ознак суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 369 КК України, є те за що особа одержує неправомірну вигоду. За ст. 369 КК України отримання неправомірної вигоди відбувається виключно за вчинення чи не вчинення службовою особою дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

З показань обвинуваченого вбачається, що гроші у заявника він отримав за надані ним особисто та його юристів послуги пов`язані із консультуванням, відкриттям та веденням підприємницької діяльності ОСОБА_7 та оформленням договору оренди приміщення. Таким чином, обидві особи по-різному усвідомлювали мету передачі і отримання грошових коштів.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що їм нічого невідомо про предмет домовленостей між обвинуваченим та заявником, а також з приводу переданих коштів.

Аналізуючи розмови та досліджуючи усі висловлювання як обвинуваченого так і заявника, стверджувати про те, що домовленість між ними стосувалась сплати коштів за незаконне вирішення питання оренди приміщення через керівництво обвинуваченого ОСОБА_4 , не можна, оскільки в ході цієї розмови жоден із співрозмовників не зазначив ні про особу, чи про посаду яку займає така особа, яка повинна вчиняти дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Як вже було зазначено вище отримання неправомірної вигоди відбувається виключно за вчинення чи не вчинення службовою особою дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Крім того, згідно з ч.1, ч.3 ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа. Постанова про заведення такої справи підлягає затвердженню начальником органу внутрішніх справ або його уповноваженим заступником. На особу, яка підозрюється в підготовці до вчинення злочину, ведеться оперативно-розшукова справа, без заведення якої проведення оперативно-розшукових заходів забороняється.

Матеріали ж кримінального провадження та докази, які досліджувались судом, не містять даних про заведення оперативно-розшукової справи стосовно ОСОБА_4 ..

Крім того, згідно зі ст. 252 КПК України, фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Проведення негласних слідчих (розшукових) дій може фіксуватися за допомогою технічних та інших заходів. Протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій передаються прокурору.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції, протокол про хід і результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії (або її етапів) складається слідчим, якщо вона проводиться за його безпосередньої участі, в інших випадках - уповноваженим працівником оперативного підрозділу, і повинен відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження.

Відповідно до ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який повинен містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Відповідно до ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у вилученні таких додатків.

Згідно зі ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається під час проведення процесуальної дії або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Разом з тим, надані суду протоколи про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи від 27.03.2019р., додатки до них не відповідають вимогам цих норм КПК України, зокрема в них та в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про первинний носій інформації, його технічні характеристики, з якого перенесено аудіо- та відеозапис розмов, між ОСОБА_4 з ОСОБА_7 фіксувались в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії.

Стороною обвинувачення суду не надано і відсутній в матеріалах кримінального провадження протокол огляду та вручення ОСОБА_7 технічних та інших засобів спецтехніки, якими фіксувались негласні слідчі (розшукові) дії з обов`язковим зазначенням їх виду та номеру, який складається при врученні відповідних технічних засобів, зокрема, звуко- та відеозаписуючої апаратури, особі, яка мала надавати неправомірну вигоду з метою документально закріпити факт її вручення цій особі, зафіксувати її придатність до використання, а також протокол вилучення у неї цих технічних засобів після проведення негласних слідчих (розшукових) дій та їх огляду, що позбавляє суд можливості перевірити, яким саме технічним засобом ОСОБА_7 проводив фіксування розмов з ОСОБА_4 .. Крім того, із переглянутих в судовому засіданні записів не вбачається, що він розпочатий з місця, де був виданий технічний засіб (з приміщення ГУМВС) та було розпочато негласну слідчу дію, а також хто саме вмикав і вимикав його. З показань обвинуваченого, потерпілого, а також долучених до справи матеріалів НСРД, вбачається, що останні вели перемовини стосовно співпраці з організації бізнесу хостел, а оренда була другорядним питанням в процесі організації цього бізнесу.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 246 КПК України, проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи органів внутрішніх справ та інших органів. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

З протоколів про результати проведення негласних слідчіх (розшукових) дій, зокрема, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15 квітня 2019 року, 27.03.2019р. аудіо-, відеоконтролю особи вбачається, що вказані негласні слідчі (розшукові) дії здійснювалися старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу №5 УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України майором поліції ОСОБА_22 .. Однак у вказаних протоколах не зазначено на підставі чого працівник оперативного підрозділу здійснював вказані негласні слідчі (розшукові) дії. Відсутні у матеріалах кримінального провадження також доручення слідчого на адресу міжрайонного відділу №5 УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України про проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Як вказує ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частина 1 статті 89 КПК України визначає, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Аналізуючи всі вищевказані обставини у сукупності з відповідними їм нормами кримінально-процесуального законодавства, суд визнає, що негласні слідчі (розшукові) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та аудіо-, відеоконтроль особи, проведені з численними та суттєвими порушеннями вимог КПК України, а складені за їх результатами протоколи від від 15 квітня 2019 року, та 27.03.2019 року не відображають усі необхідні, обов`язкові та істотні моменти проведення негласної слідчої (розшукової) дії, тож такі докази є недопустимими, що стороною обвинувачення у судовому провадженні не спростовано.

У зв`язку з наведеним, відповідно до вимог ст. 86 КПК України, протоколи про результати проведення негласних слідчіх (розшукових) дій, зокрема, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15 квітня 2019 року, аудіо-, відеоконтролю особи від 15 квітня 2019 року, 27.03.2019р з додатками до них суд визнає недопустимими доказами.

24.10.2023 року Першим заступником керівника Київської міської прокуратури був затверджений новий обвинувальний акт та викладений в новій редакції.

Але зазначена нова редакція обвинувального акту надана до суду з порушеннями ст.ст. 338, 341 КПК України - прокурор не вказав підстав для зміни обвинувачення в суді.

Нова редакція звинувачення від 24.10.2023 року відрізняється лише тим, що прокурором внесено відомості про корисливий мотив з боку обвинуваченого ОСОБА_4 але жодного доказу, які б обґрунтовували б підстави для зміни обвинувачення, а також докази, що підтверджують факти, викладені в обвинувальному акті, прокурором не надано.

Крім цього, слід зазначити, що у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 26. 04. 2002 року « Про судову практику у справах про хабарництво» відповідальність за одержання хабара можуть нести лише службові особи. При вирішенні питання, чи є та або інша особа службовою, належить керуватися правилами, які викладено в пунктах 1 і 2 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України.

Згідно з даною нормою до службових осіб належать особи, наділені організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими обов`язками.

Зокрема, організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Як убачається із наявної у матеріалах справи посадової інструкції ОСОБА_4 , останній не виконував обов`язки чи функції, організаційно - розпорядчі чи адміністративно - господарські.

У п. 2 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Як було встановлено у судовому засіданні, такими повноваженнями обвинувачений наділений не був.

Крім цього, за ст. 369 КК України карається злочин: а) або з усіченим складом, коли об`єктивна сторона вичерпується фактом доведення до відома службової особи публічного права пропозиції чи обіцянки надати їй неправомірну вигоду; б) або з формальним складом, коли об`єктивна сторона полягає в наданні такої вигоди і прийнятті (одержанні) хоча б її частини службовою особою.

З моменту вчинення дій злочин вважається закінченим. Таким чином, вчинення злочину, передбаченого ст. 369 КК України вичерпується самим фактом доведення до відома службової особи пропозиції, обіцянки про надання неправомірної вигоди чи фактичним наданням такої.

За ст. 26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Згідно із ч.2 ст. 29 КК України організатор, підбурювач та пособник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною ст. 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини КК, яка передбачає злочин, вчинений виконавцем.

Обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфікувало за ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України, тобто, як закінчений злочин, і в той же час не надало жодного доказу якій саме службовій особі, ким була доведена пропозиція чи обіцянка про надання неправомірної вигоди, чи було її надано. В обвинувальному акті прізвище такої особи не зазначено.

З вищевикладеного вбачається, що за наявності особи, яка надає неправомірну вигоду і дії якої кваліфікуються за ст. 369 КК, має бути особа, яка таку вигоду отримала, або ж отримала пропозицію чи обіцянку надання такої вигоди. У даному кримінальному провадженні така особа не встановлена.

Крім цього, правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_4 , а саме, підбурення до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища і прийняття службовою особою пропозиції отримати неправомірну вигоду за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища є взаємовиключними, оскільки , як вбачається з обвинувачення, спочатку ОСОБА_4 підбурив ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди невстановленій особі, а потім, отримав від неї пропозицію отримання неправомірної вигоди, що виходить за рамки будь-якої логіки, вже не кажучи про обґрунтованість обвинувачення.

Разом із тим, під час досудового розслідування не було встановлено тієї службової особи, до повноважень якої входили б питання розпорядження комунальним майном. Обмежившись лише посиланням в обвинувальному акті на певних керівників обвинуваченого ОСОБА_4 без відповідної конкретизації, сторона обвинувачення не зазначила фізичної особи, або займаної нею посади, чи відділу, напрямку роботи, компетенції такої особи, тощо, на підставі чого можна було б перевірити віднесення такої особи до категорії службових осіб, а тому обвинувачення в цій частині є недоведеним.

Водночас, із доказів наявних у справі не можливо встановити конкретні дії, які мала вчинити службова особа. В обвинувальному акті також відсутні відомості як про особу, до повноважень якої віднесено вчинення відповідних дій.

У примітці до ст. 364-1 КК України у статтях 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3, 368-4, 369, 369-2 та 370 цього Кодексу під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні акти, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

Таким чином, важливо правильно вирішити питання щодо характеру самої неправомірної вигоди. У примітці до ст. 364-1 КК України зазначено, зокрема про одержання грошових коштів без законних на те підстав, а тому відсутність таких законних підстав напряму кореспондує безоплатності надання відповідного блага. Безоплатність в цьому випадку означає, що взамін не надається законний еквівалент вартості у вигляді певних робіт, послуг та дій, які підлягають оплаті.

З показань обвинуваченого, потерпілого, а також долучених до справи матеріалів НСРД, вбачається, що останні вели перемовини стосовно співпраці з організації бізнесу хостел, а оренда була другорядним питанням в процесі організації цього бізнесу.

В свою чергу, обвинувачений повністю заперечив відносно тієї обставини, що він отримав кошти від заявника саме для їх подальшої передачі керівництву, в якості неправомірної вигоди.

Обставини отримання обвинуваченим від заявника грошових коштів не оспорюється сторонами провадження. Однак, отримуючи грошові кошти, кожен усвідомлював по-різному природу цих коштів. Заявник вважав, що він передає гроші обвинуваченому для вирішення питання з його керівництвом, а обвинувачений, в свою чергу, отримуючи кошти вважав це оплатою за надання ним та/або юристами послуг.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом, що одержані ОСОБА_4 2000 доларів США є неправомірною вигодою в розумінні примітки ст. 364-1 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 27 КК України, підбурювачем є особа, яка умовляннями, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину.

Таким чином, функція підбурювача у вчиненні злочину не є самостійною, а її встановлення залежить від встановлення факту вчинення самого злочину, до вчинення якого особа підбурила у певний спосіб. Тобто визнання певної особи винуватою у підбурюванні іншого суб`єкта до вчинення ним певного злочину безальтернативно залежить від того, чи мав місце факт цього злочину (подія злочину), чи є в діях суб`єкту склад відповідного злочину, чи визнаний цей суб`єкт винуватим у його вчиненні і т.д. Враховуючи це, вирішення у передбаченому законом порядку цих питань має або передувати оцінці дій підбурювача, або ж принаймні, відбуватися одночасно.

Однак, в межах даного кримінального провадження не має процесуальної можливості, давати оцінку діям службової особи, ймовірному керівнику ОСОБА_4 , яка є службовою особою, оскільки в даному кримінальному провадженні така особа не є обвинуваченим.

Це зумовлено тим, що кримінальне провадження відносно неправомірної вигоди невстановленою слідством особи було виділене із загального кримінального провадження щодо цієї особи постановою прокурора відділу прокуратури міста Києва, ОСОБА_23 від 04 червня 2019 року (Т-2, с. 220), в окреме провадження. Нове провадження в ЄРДР зареєстроване так і не було, відповідний витяг в матеріалах даної справи відсутній. Досудове розслідування у виділеному провадженні не здійснювалось.

Приймаючи до уваги наведене, слід зазначити, що згідно ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Національне законодавство України повністю узгоджується і з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, що сформульована зокрема у п. 43 рішення від 14.02.2008 в справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine) (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». При цьому розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом кримінального провадження, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом кримінального провадження. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, жоден із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дав достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі й щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду наявність у діянні ОСОБА_4 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України, не доведена.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підлягає виправданню за пред`явленим йому обвинуваченням на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року, а саме на: предмети схожі на грошові кошти в сумі 2000 доларів США, номіналом по 100 доларів США в кількості 20 шт., за серійним номером KB27421875JB2 та НЕ94444798АЕ5, а також 18 купюр за серійним номером KB 1485985МВ2; мобільний телефону iPhone, чорного кольору, ModelA1660ID: BCG-E3085A; чорну сумку «TonyPerotti»; мобільний телефону «Nokia», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в якому наявна сім-картка мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_4 , та сім-картка мобільного оператора «лайфселл» за номером НОМЕР_5 ; камера чорного кольору з електронним носієм micro-sdKingston 2 gb за № НОМЕР_6 U09836YSD-C02G; картка ПриватБанку за № НОМЕР_7 з конвертом та інструкцією користувача; картка «ПриватБанку» за № НОМЕР_8 з конвертом та інструкцією користувача; картка «ПриватБанку» за № НОМЕР_9 з конвертом; пластикова картки з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» з мобільним номеном НОМЕР_10 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_11 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_12 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_13 ; банківська картка «Пумб» за № НОМЕР_14 ; банківська картка «Пумб» за № НОМЕР_15 ; банківська картка «Кредит Дніпро» за № НОМЕР_16 ; предмети схожі на грошові кошти, а саме: купюри по 500 грн. в кількості 6 шт. (серія та номер: ХЕ 2609101, ХА1672011, ХА 1893215, ХЖ4240491, ХЖ6772423, ЦА8396297); купюри по 200 грн. в кількості 23 шт. (серія та номер: В36689922, КМ4331363, ЄГ4633508, КВ3246943, ЄД5413307, ТЄ8216968, УФ5173695, УА3918833, ЗГ6133249, ВБ7333841, МА2274115 ЗА5183064, ПЄ1157444, ПГ8825322, МБ3971038, УК8110607, ВЕ4338438, УВ3927151, ТЖ7821180, СМ7312748, СМ2277147, ТИ4447227, УХ9738718); купюри по 100 грн. в кількості 12 шт. (серія та номер: УБ1851578, УП6196962, МР9695078, ГК7149792, КЙ2868183, УР0475591, УН7190962, УЧ2980935, УБ4869319, УЕ4312036, УВІ309032, УИ9486062); купюра 50 грн. в кількості 1 шт. (серія та номер: УД2295654); купюра по 10 грн. в кількості 2 шт. (серія та номер: ПЖ1976003, ХГ8160522); купюри 5 грн. (серія та номер: У32263032); купюри по 100 доларів США (серія та номер: LI54223247A, LI54223246A, LI54223245A); купюри 5 доларів США (серія та номер: FB36585853C); купюри по 1 долару США в кількості 4 шт. (серія та номер: Р25287820Р, К00693138В, С69742969В, G91784026Н) - підлягає скасуванню.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року, а саме на: інформацію щодо суб`єкта підприємницької діяльності на ім`я ОСОБА_7 , копії паспорту і ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 , в загальній кількості на 9 арк.; автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_17 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 - підлягає скасуванню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 284, 368-371, 373-374, ч. 15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України та виправдати його на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.1 ст.369 КК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року, а саме на: предмети схожі на грошові кошти в сумі 2000 доларів США, номіналом по 100 доларів США в кількості 20 шт., за серійним номером KB27421875JB2 та НЕ94444798АЕ5, а також 18 купюр за серійним номером KB 1485985МВ2; мобільний телефону iPhone, чорного кольору, ModelA1660ID: BCG-E3085A; чорну сумку «TonyPerotti»; мобільний телефону «Nokia», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в якому наявна сім-картка мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_4 , та сім-картка мобільного оператора «Лайфселл» за номером НОМЕР_5 ; камера чорного кольору з електронним носієм micro-sdKingston 2 gb за № НОМЕР_6 U09836YSD-C02G; картка ПриватБанку за № НОМЕР_7 з конвертом та інструкцією користувача; картка «ПриватБанку» за № НОМЕР_8 з конвертом та інструкцією користувача; картка «ПриватБанку» за № НОМЕР_9 з конвертом; пластикова картки з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» з мобільним номеном НОМЕР_10 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_11 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_12 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_13 ; банківська картка «Пумб» за № НОМЕР_14 ; банківська картка «Пумб» за № НОМЕР_15 ; банківська картка «Кредит Дніпро» за № НОМЕР_16 ; предмети схожі на грошові кошти, а саме: купюри по 500 грн. в кількості 6 шт. (серія та номер: ХЕ 2609101, ХА1672011, ХА 1893215, ХЖ4240491, ХЖ6772423, ЦА8396297); купюри по 200 грн. в кількості 23 шт. (серія та номер: В36689922, КМ4331363, ЄГ4633508, КВ3246943, ЄД5413307, ТЄ8216968, УФ5173695, УА3918833, ЗГ6133249, ВБ7333841, МА2274115 ЗА5183064, ПЄ1157444, ПГ8825322, МБ3971038, УК8110607, ВЕ4338438, УВ3927151, ТЖ7821180, СМ7312748, СМ2277147, ТИ4447227, УХ9738718); купюри по 100 грн. в кількості 12 шт. (серія та номер: УБ1851578, УП6196962, МР9695078, ГК7149792, КЙ2868183, УР0475591, УН7190962, УЧ2980935, УБ4869319, УЕ4312036, УВІ309032, УИ9486062); купюра 50 грн. в кількості 1 шт. (серія та номер: УД2295654); купюра по 10 грн. в кількості 2 шт. (серія та номер: ПЖ1976003, ХГ8160522); купюри 5 грн. (серія та номер: У32263032); купюри по 100 доларів США (серія та номер: LI54223247A, LI54223246A, LI54223245A); купюри 5 доларів США (серія та номер: FB36585853C); купюри по 1 долару США в кількості 4 шт. (серія та номер: Р25287820Р, К00693138В, С69742969В, G91784026Н) - скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року, а саме на: інформацію щодо суб`єкта підприємницької діяльності на ім`я ОСОБА_7 , копії паспорту і ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 , в загальній кількості на 9 арк.; автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_17 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 - скасувати.

Речові докази: предмети схожі на грошові кошти в сумі 2000 доларів США, номіналом по 100 доларів США в кількості 20 шт., за серійним номером KB27421875JB2 та НЕ94444798АЕ5, а також 18 купюр за серійним номером НОМЕР_18 ; інформацію щодо суб`єкта підприємницької діяльності на ім`я ОСОБА_7 , копії паспорту і ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 , в загальній кількості на 9 арк. - зберігати в матеріалах кримінального провадження. Мобільний телефону iPhone, чорного кольору, ModelA1660ID: BCG-E3085A; чорну сумку «TonyPerotti»; мобільний телефону «Nokia», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в якому наявна сім-картка мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_4 , та сім-картка мобільного оператора «лайфселл» за номером НОМЕР_5 ; камера чорного кольору з електронним носієм micro-sdKingston 2 gb за № НОМЕР_6 U09836YSD-C02G; картка ПриватБанку за № НОМЕР_7 з конвертом та інструкцією користувача; картка «ПриватБанку» за № НОМЕР_8 з конвертом та інструкцією користувача; картка «ПриватБанку» за № НОМЕР_9 з конвертом; пластикова картки з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» з мобільним номером НОМЕР_10 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_11 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_12 ; банківська картка «ПриватБанк» за № НОМЕР_13 ; банківська картка «Пумб» за № НОМЕР_14 ; банківська картка «Пумб» за № НОМЕР_15 ; банківська картка «Кредит Дніпро» за № НОМЕР_16 ; предмети схожі на грошові кошти, а саме: купюри по 500 грн. в кількості 6 шт. (серія та номер: ХЕ 2609101, ХА1672011, ХА 1893215, ХЖ4240491, ХЖ6772423, ЦА8396297); купюри по 200 грн. в кількості 23 шт. (серія та номер: В36689922, КМ4331363, ЄГ4633508, КВ3246943, ЄД5413307, ТЄ8216968, УФ5173695, УА3918833, ЗГ6133249, ВБ7333841, МА2274115 ЗА5183064, ПЄ1157444, ПГ8825322, МБ3971038, УК8110607, ВЕ4338438, УВ3927151, ТЖ7821180, СМ7312748, СМ2277147, ТИ4447227, УХ9738718); купюри по 100 грн. в кількості 12 шт. (серія та номер: УБ1851578, УП6196962, МР9695078, ГК7149792, КЙ2868183, УР0475591, УН7190962, УЧ2980935, УБ4869319, УЕ4312036, УВІ309032, УИ9486062); купюра 50 грн. в кількості 1 шт. (серія та номер: УД2295654); купюра по 10 грн. в кількості 2 шт. (серія та номер: ПЖ1976003, ХГ8160522); купюри 5 грн. (серія та номер: У32263032); купюри по 100 доларів США (серія та номер: LI54223247A, LI54223246A, LI54223245A); купюри 5 доларів США (серія та номер: FB36585853C); купюри по 1 долару США в кількості 4 шт. (серія та номер: Р25287820Р, К00693138В, С69742969В, G91784026Н; автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_17 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 - повернути за належністю ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається захиснику обвинуваченого та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1