КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2070/2024 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0005032, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не одруженого, з вищою

освітою, працюючого на посаді інженера технічного наглядуТОВ «Євробуд Експерт», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 25.10.2020 в період часу з 10 години 00 хвилин по 11 годину 00 хвилин, знаходячись неподалік виборчої дільниці № НОМЕР_1 в приміщенні ЗОШ АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що за вказаною адресою проходить голосування громадян та будучи на підставі посвідчення № 26,виданого 22.10.2020, офіційним спостерігачем від кандидата на посаду Київського міського голови ОСОБА_10 , діючи умисно, підійшов в 10 год. 00 хв. до ОСОБА_11 об 11 год. 00 хв. до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і висловив їм пропозицію, пов`язану з безпосередньою реалізацією ними їх виборчого права, а сааме: надання грошової винагороди у сумі по 500 гривень кожному за голосування за кандидата у депутати до Київської міської ради від партії «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_14 .

ОСОБА_15 запевнив громадян ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що після того, як вони проголосують за кандидата у депутати до Київської міської ради від партії «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_14 , біля лавки, що розташована неподалік виборчої дільниці № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , вони зможуть забрати грошові кошти у розмірі по 500 гривень кожний, надавши в якості підтвердження фото з відповідною відміткою у бюлетені, запевнивши вищевказаних осіб у тому, що його пропозиція реальна. Вказані громадяни, не маючи намір приймати вказану пропозицію, знаючи про незаконність вказаних дій та про свої виборчі права, проігнорували пропозицію останнього, сповістивши муніципальну варту, яка невдовзі затримала ОСОБА_15 та передала правоохоронним органам.

Не погодившись із рішення суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, відповідно до якого визнати винним ОСОБА_8 в вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов?язаною з участю в утворенні та діяльності виборчих округів, дільниць і комісій, а також діяльністю у формі уповноважених представників, довірених осіб, офіційних спостерігачів від партій (блоків) - суб?єктів виборчого процесу, від кандидатів - строком на 5 (п?ять) років. На підставі ст. 75, 76 КК України просить звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов?язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд при визнанні ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення не врахував обставини справи та докази сторони обвинувачення, безпідставно визнав їх неналежним і недопустимим, у тому числі і протоколи пред?явлення особи для впізнання, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 узгоджуються між собою та з іншими доказами.

При цьому, виправдувальний вирок не містить аналізу доказів, їх оцінки, мотивів, з яких суд їх визнав неналежними та недопустимими. За своїми формою та змітом вирок не відповідає вимогам КПК, що на переконання апелянта, є таким істотним порушенням КПК, що унеможливило ухвалення законного та обґрунтованого вироку.

Захисники ОСОБА_17 та ОСОБА_7 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

Згідно з вимогами статей 370, 374 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.Вмотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України однією із засад кримінального

провадження є змагальність сторін та свобода у поданні суду своїх доказів і у перед судом їх переконливості. При цьому суд. Зберігаючи об?єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов?язків.

Оцінюючи докази відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття рішення. відповідного процесуального

Однак, як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції без наведення відповідної мотивації, у порушення вимог ст. 94 КПК України без належної оцінки доказів, наданих стороною обвинувачення, як кожного окремо, так і у їх сукупності, відкинув їх, не навівши мотивів.

Зі змісту вироку убачається, що судом першої інстанції вибірково надано оцінку показанням свідків сторони обвинувачення, зокрема до уваги взято їх показання лише в тій частині, що виправдовують обвинуваченого, водночас залишено поза увагою показання, які підтверджують винуватість обвинуваченого; окрім того, судом фактично обмежено допит прокурором свідка ОСОБА_12 ; під час допиту обвинуваченого ОСОБА_8 не забезпечено у судовому процесі можливості прокурору допитати обвинуваченого в обсязі, який прокурор вважав необхідним, при цьому суд обвинуваченому ставив навідні запитання, у формулюванні яких містилися відповіді.

Також, судом в повному обсязі не досліджені письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження,

Отже, під час розгляду кримінального провадження судом допущено порушення основних засад кримінального провадження, зокрема не забезпечено рівності, змагальності сторін у процесі, порушено принцип диспозитиності.

Крім того, вирок за змістом і формою не відповідає вимогам ст. 374 КПК, зокрема частині другій, позаяк судом не зазначено мотивів з яких суд відкинув докази обвинувачення з посиланням на норми Закону, які, на думку суду першої інстанції, було порушено.

А відтак висновки суду першої інстанції щодо недоведеності, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, є безпідставним, оскільки не містять належного обґрунтування підстав прийняття такого рішення.

На переконання колегії суддів, ненадання належної оцінки доказам є таким порушенням 94 КПК України, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення по справі.

При цьому, слід вказати, що дискреційні повноваження суду передбачають свободу оцінювання представниками судових органів конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, виходячи із суддівського розсуду, що виражається у прийнятті рішення про призначення покарання або виправдування особи у зв?язку з недоведеністю її вини.

Проте, визнаючи дискреційні повноваження суду, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема, у справі «Довженко проти України») зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, засудженого та гуманне ставлення до них, а й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд при винесенні свого рішення не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому вирок не містить належного й достатнього обгрунтування прийнятого рішення, що є порушенням вимог ст. 370 КПК України.

Отже, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2023, яким ОСОБА_8 виправдано за ч. 4 ст. 160 КК України, є таким, що підлягає скасуванню у зв?язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (п. 2 ч. 1 ст. ст. 409, 411 КПК України), істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України).

Таким чином, з огляду на допущені істотні порушення вимог КПК України, оскаржуваний вирок суду першої інстанції не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 415 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4