У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 05.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.358, ч.1 ст.240 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , в якому просять накласти арешт на майно, а саме на виявлений і вилучений в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль «КАМАЗ», із кабіною жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській областіi перебувають матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч.4 ст.358 та ч.1 ст.240 КК України, відомості про яке 05.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136.

Встановлено, що до Закарпатської обласної прокуратури надійшов рапорт старшого оперуповноваженого ВКБОЗ УСБУ в Закарпатській області про те, що службові особи органу місцевого самоврядування Берегівського району Закарпатської області, які зловживаючи своїм службовим становищем, організували протиправний механізм незаконного видобутку та реалізації природного облицювального каменю без належних дозвільних документів з залученням до протиправної діяльності місцевих мешканців та надання фіктивних документів про нібито законне походження видобутих корисних копалин для безперешкодної реалізації фізичним та юридичним особам.

Окрім цього, 26.01.2024 року до ч/ч Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення, про те, що в м. Хуст по вул. Львівська біля АЗС "ВОГ" працівниками СРПП Хустського РУП зупинено вантажний автомобіль марки "Вольво" д.н.з НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 , в ході якого при превірці документнів у водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_2 , пред`явив товарно-транспортну накладну № 1 від 26.01.2024 року, на перевезення облицювального каменю в кількості 18 піддонів каменю, яка має ознаки підробки.

Окрім цього, 26.01.2024 біля 16:30 год. працівниками СРПП Виноградівського РВ ГУНП в Закарпатській області на автодорозі сполучення Мукачево-Рахів біля АЗС «WOG» по вул. Львівська що в м. Хуст, було зупинено вантажний автомобіль марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з причепом д.н.з. НОМЕР_3 на якому знаходився облицювальний камінь в кількості 18 піддонів.

16.02.2024 на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 15.02.2024 № 308/10763/23, проведено обшук житлового помешкання за адресою АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із тим, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 було встановлено, що він також є власником будинковолодіння за АДРЕСА_4 , які розташовані через вулицю якраз навпроти будинку по місцю його проживання за вказаною адресою АДРЕСА_3 .

Тоді ж, 16 лютого 2024 року в період з 11.00 по 12.40 год., відповідно до положень ст.ст. 233, 237 КПК України, на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено огляд дворогосподарства за адресою АДРЕСА_4 , в ході якого, серед іншого, виявлено вантажний автомобіль «КАМАЗ», із кабіною жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію т.з.

Вказаний вантажний автомобіль «КАМАЗ», із кабіною жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 у ході огляду вилучено та залишено на зберігання ОСОБА_6 .

Вказане майно, а саме автомобіль «КАМАЗ», із кабіною жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, так як у ході досудового розслідування отримано відомості про те, що за допомогою вказаного вантажного автомобіля здійснювалося перевезення незаконно видобутого природного каменю в родовищі «Арданівське», що неподалік с.Арданово Берегівського району Закарпатської області на земельних ділянках, що перебувають у постійному користуванні філії «Довжанське лісопромислове господарство» ДП «Ліси України», а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовим доказом.

Вище зазначені речі, вилучені в ході проведення обшуку підпадає під ознаки, перераховані в ст. 98 КПК України, а тому є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою: забезпечення збереження речових доказів.

Беручи до уваги викладене вище, а також те, що вилучений транспортний засіб, а саме автомобіль «КАМАЗ», із кабіною жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , виявлений та вилучений в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , є речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, слідчий просить задовольнити подане клопотання.

У судове засідання слідчий не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Власник вилученого майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000136, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.358, ч.1 ст.240 КК України.

Згідно протоколу огляду від 16.02.2024 року, на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено огляд дворогосоподарства за адресою АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль «КАМАЗ», із кабіною жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 .

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 від 17.02.2024 року вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 05.06.2023.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є речі виявлені і вилучені в ході проведення обшуку, дані речі будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також задля запобігання ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилучених речей, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 05.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.358, ч.1 ст.240 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на виявлений і вилучений в ході проведення огляду за адресою АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль «КАМАЗ», із кабіною жовтого кольору, д.н.з НОМЕР_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1