Провадження № 1-кп/643/30/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002349 від 26.07.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волоська Балаклія Шевченківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Сподобівка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурором у судовому засіданні 26.06.2024 подано письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що, враховуючи суворість покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, у нього можуть виникнути спроби переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений в ході судового розгляду неодноразово не з`являвся в судові засідання без поважних причин, в тому числі порушуючи обов`язки, покладені на нього згідно з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків. Також інсує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку та стійких соціальних зв`язків. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні 26.06.2024 заперечував проти обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його молодий вік та відсутність життєвого досвіду. Просив у разі застосування запобіжного заходу обрати цілодобовий домашній арешт.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 заперечувала проти обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підтримала позицію захисника щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

Потерпіла, представник потерпілих, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, у судовому засіданні 26.06.2024 підтримали позицію прокурора та просили обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування зазначили, що систематичні неявки обвинуваченого в судові засідання призводять до порушення права інших обвинувачених на розгляд кримінального провадження протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєї ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 166/313/17, від 13.08.2020 у справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 у справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків.

Станом на 26.06.2024 ОСОБА_8 є повнолітньою особою.

Під час перебування кримінальної справи в провадженні головуючого судді ОСОБА_1 , проведено 29 судових засідань, в 13 з яких ОСОБА_8 не з`явився.

Таким чином, ОСОБА_8 був відсутнім майже в половині судових засідань, які проводились в даній справі. При цьому будь-яких доказів наявності поважних причин неявки у вказані судові засідання, ОСОБА_8 суду не надав.

Протягом перебування справи в провадженні головуючого судді ОСОБА_1 , судом 7 разів постановлялись ухвали про привід ОСОБА_8 у судове засідання через його неявку до суду та неповідомлення про наявність поважних причин неявки.

У зв`язку з численними неявками ОСОБА_8 у судові засідання, прокурор 07.11.2023 вже звертався до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2023 у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відмовлено у зв`язку з його передчасністю. ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього в тому числі обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду. В подальшому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неодноразово продовжувався.

Після обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в справі проведено 10 судових засідань, в 4 з яких ОСОБА_8 знову не з`явився.

Таким чином, навіть після застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, він майже в половину проведених у справі судових засідань не з`явився, будь-яких доказів наявності поважних причин неявки в судові засідання, суду не надав.

Згідно з поясненнями ОСОБА_8 , які надані в судовому засіданні 26.06.2024, він не з`явився в судове засідання 21.05.2024, оскільки забув про вказане судове засідання. При цьому суд констатує, що ОСОБА_8 був належним чином викликаний у вказане судове засідання, що підтверджується його особистим підписом в розписці, які міститься в матеріалах справи. Також суд враховує, що ОСОБА_8 вже не вперше зазначає про таку причину неявки в судове засідання.

Згідно з поясненнями ОСОБА_8 , які надані в судовому засіданні 26.06.2024, він не з`явився в судове засідання 05.06.2024, оскільки отримав травму голови, внаслідок чого йому зашивали рану на голові. На пропозицію суду надати докази отримання вказаної травми та звернення до лікарів, ОСОБА_8 повідомив, що такі докази в нього відсутні. При цьому суд констатує, що ОСОБА_8 вже не вперше посилається на проблеми із здоров`ям як на причину неявки в судове засідання. У зв`язку з цим в попередніх судових засіданнях суд неодноразово роз`яснював ОСОБА_8 , що в разі виникнення у нього проблем із здоров`ям йому необхідно звертатись до лікарів у встановленому законом порядку та надавати суду відповідні медичні документи, які підтверджують неможливість явки в судове засідання через захворювання. Також суд констатує, що ОСОБА_8 був належним чином викликаний у вказане судове засідання, що підтверджується його особистим підписом в розписці, які міститься в матеріалах справи.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що ОСОБА_8 належним чином викликався в попередні 2 судові засідання, які були призначені на 21.05.2024 та 05.06.2024. Незважаючи на це, ОСОБА_8 у судові засідання не з`явився, будь-яких доказів наявності поважних причин неявки в судові засідання не надав - попри те, що судом в минулих судових засіданнях неодноразово зверталась увага ОСОБА_8 на необхідність виконання обов`язку з`явитись у судові засідання, а в разі неможливості такої явки на необхідність надання суду доказів наявності поважних причин неявки (відповідних медичних довідок, які підтверджують факт захворювання тощо).

Таким чином, ОСОБА_8 протягом всього часу судового розгляду справи систематично порушував обов`язки щодо явки в судові засідання. Навіть обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту виявилось недостатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема обов`язку з`являтись у судові засідання.

При цьому суд вже один раз відмовляв прокурору в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 . Проте, як вбачається, ОСОБА_8 будь-яких висновків для себе не зробив та продовжив систематично порушувати процесуальний обов`язок з`являтись до суду.

У судове засідання 26.06.2024 ОСОБА_8 був доставлений приводом. Під час виконання приводу працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_8 змінив місце проживання, оскільки він був виявлений не за тією адресою, яку раніше повідомляв суду в якості місця проживання та за якою відносно нього був встановлений домашній арешт.

У судовому засіданні 26.06.2024 ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно змінив місце проживання. Суд про зміну місця проживання ОСОБА_8 не повідомляв.

Ураховуючи вищенаведене, дані про особу ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризику переховування від суду, в тому числі через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

Одночасно суд вважає, що прокурором не доведені ризики незаконного впливу з боку ОСОБА_8 на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки протягом всього часу перебування ОСОБА_8 на волі доказів вчинення відповідних дій не отримано.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеному ризику, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, в тому числі систематичне невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, у тому числі цілодобовий домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання існуючому ризику переховування від суду.

Враховуючи існування вказаного вище ризику, з метою його запобігання та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема обов`язку з`являтись до суду, а також оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності, зокрема тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді цілодобового домашнього арешту, є неможливим та застосовує відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором подані письмові клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання щодо продовження ОСОБА_12 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На стадії досудового розслідування до ОСОБА_12 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України спроби, з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Також існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків. Слід враховувати, що обвинувачений не має осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків. На даний час продовжують існувати ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам, які на даний час не зменшились.

В обґрунтування клопотання щодо продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На стадії досудового розслідування до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України спроби, з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Також існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків. Слід враховувати, що обвинувачений не має осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків. На даний час продовжують існувати ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам, які на даний час не зменшились.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлені клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник адвокат ОСОБА_9 , кожний окремо, просили вирішити клопотання щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_7 на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_12 , його захисник адвокат ОСОБА_9 , кожний окремо, висловили заперечення проти клопотання прокурора щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_12 . Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. В обґрунтування зазначили, що обвинувачений ОСОБА_12 має захворювання хребта. Ризики, зазначені прокурором, недоведені та відсутні, доказів наявності ризиків суду не надано. У справі допитані свідки, тому ризики впливу на них відсутні. ОСОБА_12 має постійне місце проживання, вперше затриманий, ухилятись від суду не буде.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , суд керується таким.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, не одружені, офіційно не працевлаштовані.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 166/313/17, від 13.08.2020 у справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 у справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особи обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, зокрема ризику переховування обвинувачених від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинувачених за висунутим їм обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисника щодо відсутності ризиків.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину, а також дані про їх особи, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотаннях про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Доводи ОСОБА_12 та його захисника відносно того, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання, вперше затриманий та не збирається ухилятись від суду, суд не може визнати такими, що спростовують висновки щодо наявності ризиків вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, суд враховує, що вказані обставини існували і на стадії досудового розслідування, тобто на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За таких обставин у суду відсутні підстави констатувати, що з`явились нові обставини, які свідчать про зменшення ризиків, що існували під час обрання запобіжного заходу.

Доводи ОСОБА_12 та його захисника відносно того, що ОСОБА_12 має захворювання куприка, суд також не може визнати такими, що свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора з огляду на таке.

Судом неодноразово постановлялись ухвали про зобов`язання Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» провести невідкладне медичне обстеження обвинуваченого з метою визначення його стану здоров`я та вирішення питання щодо необхідності його лікування у зв`язку з кистою куприка. Останні з вказаних ухвал постановлені 14.09.2023 та 10.04.2024. Таким чином, судом вживались необхідні заходи для забезпечення отримання обвинуваченим медичної допомоги.

Станом на час постановлення даної ухвали у суду відсутні медичні документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я ОСОБА_12 та неможливість його лікування в умовах СІЗО.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо необхідності лікування ОСОБА_12 як підстави для зміни запобіжного заходу, спростовуються наявними у справі доказами, згідно яких останній лікування не потребує.

У урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , та процесуальної поведінки учасників кримінального провадження, у суду на даній стадії судового провадження відсутні підстави вважати, що зі спливом певного часу ризики зменшились настільки, що не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо тривалості провадження як підстави для зміни запобіжного заходу.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 23.08.2024 року

Згідно ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що вони мають право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 177, 181, 183, 193, 201, 315, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

У задоволення клопотання ОСОБА_12 , його захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 , на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 , на строк до 24:00 годин 23 серпня 2024 року включно.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 23 серпня 2024 року включно.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_8 на строк з 16-50 години 26.06.2024 року до 24:00 год. 23.08.2024 року включно.

ОСОБА_8 взяти під варту в залі суду.

Зобов`язати прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича обвинуваченого ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала в частині обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1