Провадження №1-кп/748/169/24
Єдиний унікальний№ 743/213/24
УХВАЛА

03 липня 2024 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , їх захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002470 від 08 липня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2024 до відкриття судового засідання через канцелярію суду начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_14 , заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_15 , начальником геоінформаційної служби служб підтримки військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_16 , водієм відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 та начальником Служби Безпеки Української добровольчої армії солдатом ОСОБА_17 , подані заяви про взяття на особисту поруку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В судовому засідані ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 повідомили, що обізнанні у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погоджуються бути їх поручителями та забезпечувати їх явку в судові засідання, наслідки невиконання обов`язків поручителя їм відомі. Додатково зазначили, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 служили на добровільній основі, допомагали підрозділу виконувати бойові завдання на Донецькому, Запорізькому, Херсонському напрямках. Проявили себе як мужні, хоробрі, відповідальні. Всі доручення виконували беззаперечно. А тому ручаються за належну поведінку цих обвинувачених. Оформити офіційно для проходження військової служби ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не могли, оскільки останні мали судимість і на той час законодавство не дозволяло мобілізовувати засуджених. Але збиралися відносно них документи щоб відправити їх на підготовку до навчального центру. Також заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_15 вказала, що у них є досвід роботи із раніше судимими.

Обвинуваченні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та їх захисник ОСОБА_11 в судовому засідані підтримали заяви ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 про передачу їм на поруки обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Захисник просила змінити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисту поруку, та передати обвинувачених на поруку зазначених військовослужбовців.

Прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засідані подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на 60 діб, адже справа ще не розглянута і ризики, що стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, не відпали. В задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у виді тримання під вартою на особисту поруку, просив відмовити, посилаючись на відсутність для цього підстав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_13 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт або заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на сталі соціальні зв"язки обвинуваченого та на недоведеність прокурором ризиків. Проти передачі обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на поруку, не заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_11 просила відмовити у клопотані прокурора про продовження запобіжного заходу її підзахисним, вказала, що заявлені прокурором ризики носять формальний характер та недоведені прокурором, а тому задоволенню не підлягають. Просила застосувати до її підзахисних більш м"які запобіжні заходи, зокрема, до обвинуваченого ОСОБА_6 - цілодобовий домашній арешт або заставу, а до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - у вигляді особистої поруки.

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_12 , просив відмовити у клопотані прокурора про продовження його підзахисним запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до них більш м"який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи на недоведенність прокурором заявлених у клопотанні ризиків.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали думку своїх захисників.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, та незаконному поводженні зі зброєю, боєприпасами, вчинених в складі організованої групи, найбільш тяжке за які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, може переховуватися від суду; за обвинувальним актом обвинувачений є лідером злочинної організації, здатним переконувати інших осіб і підкорювати їх своїй волі, при цьому з того ж обвинувального акту вбачається, що не всі учасники злочинної організації були виявлені та затримані, що в сукупності вказує на те, що обвинувачений може незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні та свідків. Крім того, у разі перебування на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування залишились невстановленими місця збуту та всі місця схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї. Встановлення місць схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї та місць збуту, визначення місця перебування інших осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень, які наразі переховуються, може стати підставою для внесення відомостей до ЄРДР та проведення іншого досудового розслідування, тому цей ризик також продовжує бути актуальним. Колегія суддів також звертає увагу на те, що хоча ОСОБА_6 і має родину, але за пред`явленим обвинуваченням він тривалий час проживав на території Чернігівської області, а не разом із сім"єю, отже, ні дружина, ні малолітня дитина не є гарантією того, що обвинувачений не ухилятиметься від суду в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, та незаконному поводженні зі зброєю, боєприпасами, вчинених в складі організованої групи, найбільш тяжке з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, може переховуватися від суду; обвинувачений не має офіційного місця роботи та легального джерела доходу, що вказує на наявність ризику продовження вчинення іншого кримінального правопорушення; перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 матиме змогу незаконного впливу на інших двох невстановлених осіб, які переховуються від органів досудового слідства та свідків; перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування залишаються невстановленими місця збуту та всі місця схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, та незаконному поводженні зі зброєю, боєприпасами, вчинених в складі організованої групи, найбільш тяжке з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, може переховуватися від суду; обвинувачений не має офіційного місця роботи та легального джерела доходу, що вказує на наявність ризику продовження вчинення іншого кримінального правопорушення; з обвинувального акту вбачається, що не всі учасники злочинної організації були виявлені та затримані, що в сукупності вказує на те, що обвинувачений може незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні та свідків; перебуваючи на волі, обвинувачений також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопрушення, оскільки під час досудового розслідування залишаються невстановленими місця збуту та всі місця схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведення його винуватості, може переховуватися від слідства та суду; обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має офіційного місця роботи та легального джерела доходу, що вказує на наявність ризику продовження вчинення іншого кримінального правопорушення; перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_9 матиме змогу незаконного впливу на інших двох підозрюваних, які переховуються від органів досудового слідства, а також свідків; перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопрушення, оскільки під час досудового розслідування залишаються невстановленими місця збуту та всі місця схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї.

З матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведення його винуватості, може переховуватися від слідства та суду; обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, не має офіційного місця роботи та легального джерела доходу, що вказує на наявність ризику продовження вчинення іншого кримінального правопорушення; перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_10 матиме змогу незаконного впливу на інших двох невстановлених осіб, які переховуються від органів досудового слідства, а також свідків; перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування залишаються невстановленими місця збуту та всі місця схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї.

Слід також зазначити, що на час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, судовий розгляд не розпочато, жодні докази не досліджені, учасники кримінального провадження не допитані, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням даних про особу обвинувачених та встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризиків ухилення обвинувачених від явки до суду та виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Відтак, з огляду на викладене, виходячи з необхідності уникнення ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, з урахуванням тяжкості пред`явлених обвинувачень та суворості покарання, що загрожує обвинуваченим, даних про їх особи, а також приймаючи до уваги, що підстави, за яких відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою, не відпали, та ризики, передбачені п.п. 1,2, 3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, суд вважає доцільним продовжити останнім запобіжні заходи у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з цим, згідно з п.5 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд вважає доцільним не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо обрання відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді особистої поруки, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні. Вона обирається за наявності загальних підстав (ст.177 КПК України), і, крім того, особливих підстав. Особиста порука заснована на довірі до поручителя з боку слідчого судді, суду, яка, в свою чергу, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для підозрюваного, обвинуваченого, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі потреби - доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Проаналізувавши заяви ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 про взяття обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на поруку, заслухавши їх аргументи безпосередньо в судовому засіданні, суд вважає, що хоча потенційні поручителі викликають довіру суду щодо їх добропорядності та щирих намірів забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покладених на них процесуальних обов`язків, однак, з урахуванням особи обвинувачених, наявності передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, та відсутності обставин вважати, що вказані ризики зменшились або повністю відсутні, суд не вбачає на даному етапі судового розгляду реальної можливості з боку поручителів суттєвого впливу на обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та можливості забезпечення ними належної поведінки даних обвинувачених, виконання ними процесуальних обов`язків та забезпечення доставки цих обвинувачених до суду за першою вимогою, а тому, в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 про зміну обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу, слід відмовити.

Так, на переконання суду, застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а так само і до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 інших, більш м`яких, ніж тримання під вартою запобіжних заходів (домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки) не забезпечить їхньої належної процесуальної поведінки (в т.ч., не перешкоджатиме переховуванню від суду), а тому застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт на даному етапі судового розгляду є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 180, 331, 376, КПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, а саме, до 01 вересня 2024 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 01 вересня 2024 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 01 вересня 2024 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 01 вересня 2024 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 01 вересня 2024 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим, для відома та для виконання направити начальнику Чернігівського СІЗО.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 10:00 год. 08 липня 2024 року.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3