Справа №127/7555/24
Провадження №1-кс/127/3384/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000048 від 18.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 18.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та, достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації та введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022, строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про продовження строку воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто 13 травня 2024 року, на початку грудня 2023 року більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому місці, діючи з корисливих мотивів, вступили в злочинну змову між собою та розробили єдиний план своїх злочинних дій за наступних обставин.

Так, 17.01.2024 приблизно о 16 год. 30 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 будучи об`єднаним спільним злочинним умислом з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , спрямованим на незаконне збагачення чужим майном шляхом вимагання, діючи умисно, в умовах воєнного стану переслідуючи корисливий мотив, розмовляючи по відеозв`язку через мобільний додаток «WhatsАpp», в присутності ОСОБА_9 , у приміщенні ресторану «АССА», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 13, під приводом вигаданого боргу потерпілого ОСОБА_10 перед ОСОБА_9 , з метою особистого збагачення, висловив потерпілому незаконну вимогу про передачу грошових коштів у сумі 7 000 (сім тисяч) доларів США, що згідно курсу НБ України станом на 17.01.2024 становить 265 472,9 (двісті шістдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят дві гривні дев`ять копійок) гривень, яка супроводжувалась психологічним тиском та погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальні.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 02.02.2024 близько 17 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 прибули до приміщення кав`ярні «English Love», що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Олега Антонова, 13-В на зустріч з потерпілим ОСОБА_10 , яка була раніше призначена ОСОБА_9 , під приводом повернення зовнішнього акумулятора (power bank), який належав потерпілому. Далі, близько 17 год. 28 хв. більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, до вказаної кав`ярні, прибув ОСОБА_10 , до якого підійшов ОСОБА_9 та через декілька хвилин ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , які під час розмови з метою залякування потерпілого, задля подальшого отримання грошових коштів погрожувати заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, які останній сприймав як реальні. Далі, за вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та вищевказані особи вийшли з приміщення кав`ярні в двір біля вказаної будівлі. В цей час, перебуваючи неподалік кав`ярні «English Love», яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Олега Антонова, 13-В, ОСОБА_6 , задля подальшого отримання коштів та доведення до ОСОБА_10 реальності своїх погроз, у разі невиконання їхньої незаконної вимоги, продовжував погрожувати заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та у подальшому завдав потерпілому один удар по обличчю. Після чого, ОСОБА_10 , сприймаючи погрози як реальні, передав ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 100 Євро (купюрами по 50 євро), що згідно курсу НБ України станом на 02.02.2024 становить 4 066,9 (чотири тисячі шістдесят шість гривень дев`ять копійок) гривень. В цей час, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, повідомив вимогу ОСОБА_10 , про необхідність повернення грошових коштів у найближчий час, яка супроводжувалась погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 у розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США, 05.03.2024 о 18 год. 50 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 зустрів потерпілого неподалік будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно заздалегідь обумовленого злочинного плану, застосовуючи психологічний тиск та погрозою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 заволодів грошовими коштами потерпілого у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Після чого, ОСОБА_6 затримано.

06 березня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тульчин Тульчинського району Вінницької області, громадянину України, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , раніше несудимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України тобто у вимозі передачі чужого майна, вчиненого з погрозою насильства над потерпілим (вимагання) за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- Протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 ,;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ,;

- Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_10 ;

- Протоколами НСРД;

- Речовими доказами та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому діянні. Так, санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Крім того, враховуючи, що на теперішній час на території України діє воєнний стан через військову агресію російської федерації, деяка чисельність населення залишає територію України маючи намір уникнути загрози своєму життю та здоров`ю, а тому майже кожен день фіксується величезна кількість протиправного переходу державного кордону України. У зв`язку з цим пильність військовослужбовців Державної прикордонної служби України в умовах сьогодення викликає занепокоєння, а враховуючи, що ОСОБА_6 , є мешканцем Вінницької області, яка межує з кордоном іншої держави, тому існує ймовірність того, що останній може залишити Україну та переховуватися у Придністровсько-Молдавській республіці, в якій на теперішній час діє політичний режим, що не надає достатніх підстав стверджувати про видачу Україні ОСОБА_6 , у разі його переховування у невизнаній державі.

Також, має місце ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів чи відмови від давання показів.

Також є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід врахувати такі обставини:

1.ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, загрожує покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років;

2.У ОСОБА_6 , відсутні місце роботи або навчання;

3.ОСОБА_6 , не являється інвалідом, відсутні тяжкі хвороби;

4.ОСОБА_6 , самостійно не утримує недієздатних або обмежено дієздатних осіб, малолітніх дітей;

5.ОСОБА_6 , є повнолітньою, дієздатною, працездатною особою, не похилого віку;

6.Будь-які можливості для звільнення ОСОБА_6 , від кримінальної відповідальності або кримінального покарання на даній стадії кримінального провадження не встановлені.

При цьому, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Застава не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним впливу на учасників кримінального провадження.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту до підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

За таких обставин, враховуючи те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе запобігти зазначеним вище ризикам, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт або визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку адвоката.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділенням відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 18.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

06 березня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України тобто у вимозі передачі чужого майна, вчиненого з погрозою насильства над потерпілим (вимагання) за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши надані докази, матеріали кримінального провадження № 0000048, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі контактні дані та місце проживання свідків та потерпілого, останній з метою надання ними показань, які є вигідними саме для підозрюваного, або відмови від надання показів, може шляхом погроз або інших дій здійснювати вплив на останніх, тому існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи насильницький характер кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 не працює, постійного джерела доходу немає, існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (не працює, не одружений, раніше не судимий), стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Матеріалами клопотання, а саме копіями НСРД, протоколом про результати контролю за вчинення злочину, поясненням прокурора в судовому засіданні підтверджено, що безпосередньо ОСОБА_6 , крім психологічного тиску та погроз застосування насильства, завдав потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, що виразились в ударі рукою в область голови. Крім того, в ході проведення обшуку підозрюваного, під час його затримання, у ОСОБА_6 було вилучено грошові кошти в сумі 20000 грн., які він отримав від потерпілого.

Враховуючи докази та обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості про його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, умисний корисливий мотив, в період дії воєнного стану, вчинене групою осіб, з застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 05.03.2024 по 03.05.2024 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя