ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1143/24 Справа № 210/4262/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року обвинуваченій ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2024 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась обвинувачена та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. На обґрунтування своїх вимог вказує, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими та недоведеними, оскільки вона має місце реєстрації, мешкає з бабусею похилого віку, якій 81 рік, за нею потрібний постійний догляд, інших доглядачів немає, наразі вона перебуває у лікарні з діагнозом інсульт, та в неї стався параліч. 15.02.2024 року її виписують з лікарні, проте нікому забрати додому.

Наголошує, що заявлені ризики є надуманими, оскільки їй є ради кого залишатись вдома.

Також зазначає, що потерпілого вже допитано, свідків у даному кримінальному провадженні немає взагалі, а тому ризик впливу на потерпілого та свідків є надуманим.

Крім того, вказує, що відсутній ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки вона буде на цілодобовому домашньому арешті та буде заробляти через Інтернет мережу, утримувати бабусю та відшкодовувати шкоду потерпілому.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, крім того викрадення офіційного документу, крім того несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

09 серпня 2023 року Дніпровський апеляційним судом застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд, всупереч твердженням захисника, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Прокурором, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Так, суд обґрунтовано зазначив про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та взяв до уваги, сукупність наявних відомостей про вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, відсутність жодних належних медичних відомостей чи письмових доказів, які б свідчили, що стан здоров`я обвинуваченої не дозволяє, чи взагалі виключає можливість її перебування в установі виконання покарань, а також були враховані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєних умисних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка скоїла кримінальні правопорушення в період дії іспитового строку, раніше неодноразово судима за аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про схильність до протиправної поведінки та вчинення протиправних діянь та поза розумним сумнівом вказує на наявність заявлених ризиків.

Отже, наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи ОСОБА_8 про перебування на її утриманні бабусі, на може слугувати єдиною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки заявлені ризики та особа обвинуваченої є значно вагомими обставинами для реалізації цілей запобіжного заходу. Крім того, матеріали провадження не містять даних, що ОСОБА_8 є єдиною особою, яка може здійснювати нагляд за бабусею, більш того, наявність у неї на утриманні бабусі, яка потребує допомоги, не слугувало для ОСОБА_8 стримуючим фактором вчинення низки кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Матеріали провадження та апеляційна скарга обвинуваченої не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченої не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо нього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді