УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000266 від 08.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Peugeot 5008», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, 4 км. автодороги «Р-17» зі сполученням «Біла Церква-Тетіїв».

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000265 від 07.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Установлено, що 07.05.2024 приблизно о 21 год. 10 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Peugeot 5008», р.н. НОМЕР_1 рухався біля буд. 28 по вул. Ювілейна в с. Шамраївка Білоцерківського р-н. Київської обл. в бік Цукрового заводу здійснив наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину з права на ліво відносно напрямку руху водія.

В результаті ДТП ОСОБА_6 загинув на місці пригоди.

08.05.2024 автомобіль «Peugeot 5008», р.н. НОМЕР_1 , був оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, 4 км. автодороги «Р-17» зі сполученням «Біла Церква-Тетіїв».

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, а також проведення інженерно-технічної експертизи за експертною спеціалізацією «Дослідження технічного стану транспортного засобу», інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціалізацією «Транспортно-трасологічні дослідження», прокурор просив накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, у прохальній частині клопотання просив здійснювати розгляд без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рапортом слідчого.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя ухвали здійснювати розгляд справи без їх участі.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Так, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вилучене з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор не надав достатніх на цьому етапі досудового розслідування доказів на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з цією метою.

Зокрема, прокурором до клопотання не долучено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що прокурорм не надано жодного доказу чи обґрунтування відповідності майна, на яке він просить накласти арешт, ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, постанови про визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту, у зв`язку з чим задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173, 369 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000266 від 08.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1