ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1566/24 Справа № 177/135/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року, якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 26 травня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001181 від 16.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому за ч. 4 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 26 травня 2024 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Доводи апеляційної скарги:

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати, обрати обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що оскаржена ухвалу суду винесена з порушенням вимог чинного КПК України. В ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів посилається виключно на тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що з врахуванням практики ЄСПЛ не може слугувати обґрунтуванням застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Звертає увагу, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу, що колегією суддів не було враховано відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання та реєстрації, не має повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, має міцні соціальні зв`язки, що підтверджується наявністю у останнього матері та неповнолітньої сестри.

Зауважує, що прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений дійсно буде переховуватися від правосуддя та вчиняти будь-які інші дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме:

ч. 4 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану;

ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.2023 року ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на строк до 15.08.2023 року, який неодноразово продовжувався. Останній раз

ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 26 травня 2024 року включно.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо небезпечного умисного корисного злочину, який характеризується особливою зухвалістю. Суд першої інстанції, із врахуванням вищенавеного, не знайшов підстав для застосування інших запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобігання ризиків та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту, що прокурором у клопотанні про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 не доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не надано жодного належного та допустимого доказу, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений дійсно буде переховуватися від правосуддя та вчиняти будь-які інші дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту про не врахування судом першої інстанції особи обвинуваченого та наявності міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки такі фактичні дані були враховані судом та їм було надано належну оцінку.

Разом з тим, сама по собі наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 матері та неповнолітньої сестри, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, та відсутність притягнень до кримінальної відповідальності не стали підставами, які зупинили обвинуваченого від ймовірних протиправних дій, в яких він обвинувачується, а тому і не будуть стримуючими засобами і наразі.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи особу обвинуваченого, приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти. Так, колегія суддів виходить з того, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та його застосування недостатнє для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у цьому кримінальному провадженні; неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що відсутні докази щодо звернення осіб, які поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не може бути застосований у відношенні останнього, зважаючи на воєнний стан.

Отже, судом 1-ї інстанції встановленні при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ризики, які не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 та продовжують існувати, а прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Доводи сторони захисту про зворотнє є безпідставними, оскільки оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не вбачається.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , відмовити.

Залишити без змін ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 26 травня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4