Справа № 346/7707/23
Провадження № 1-кп/346/365/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про примирення в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 15.11.2023 року за №0000330, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не судимого ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений умисно заволодів майном потерпілого шляхом обману (шахрайства), а також вчинив таке заволодіння майном потерпілого повторно.

Кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

19.03.2022 року постановою Кабінету Міністрів України № 333 «Про затвердження Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб» (далі - Порядок) визначено механізм компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним тимчасовим розміщенням (перебуванням) внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися з територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, інформація про які є складовою частиною переліку вкзаних територій.

Відповідно до п. 16 вказаного Порядку компенсація особам, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, виплачується за рахунок коштів державного бюджету (зокрема, резервного фонду бюджету), коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, іноземних держав та міжнародних організацій у вигляді благодійної, гуманітарної та матеріальної допомоги, а також добровільних пожертвувань фізичних і юридичних осіб, благодійних організацій та громадських об`єднань, інших не заборонених законодавством джерел у безготівковій формі за зазначеними у заяві банківськими реквізитами за умови відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги.

04.11.2022 року обвинувачений, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння державними грошовими коштами, розпорядником яких є Печеніжинська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, а саме компенсацією витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, відповідно до пункту 2 вказаної постанови №333 звернувся до зазначеної селищної ради із заявою особи, яка є власником житлового приміщення, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з таким безоплатним розміщенням, за жовтень 2022 року.

Під час подачі вказаної заяви обвинувачений був попереджений головним спеціалістом відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічного розвитку вказаної селищної ради про те, що грошова компенсація не виплачується за осіб, які є внутрішньо переміщеними особами та які є членами сім`ї власника житла, а також роз`яснено, що особа, яка розмістила внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язана в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати повідомлення з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у такому приміщенні.

Крім того, під час заповнення вказаної заяви обвинувачений умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, на порушення п.4 вище вказаного Порядку, який передбачає, що грошова компенсація не виплачується за осіб, які є внутрішньо переміщеними особами та які припинили своє розміщення як внутрішньо переміщених осіб, не подав повідомлення в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достеменно знаючи, що ОСОБА_6 припинив своє розміщення як внутрішньо переміщена особа за місцем проживання обвинуваченого, так як виїхав за кордон, подав відомості про безоплатне розміщення цієї внутрішньо переміщеної особи.

У подальшому, на підставі сформованого працівниками вказаної селищної ради переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат (за рахунок коштів міжнародних організацій, благодійних організацій та громадських об`єднань) Товариством Червоного Хреста України (потерпілим - юридичною особою) виплачено обвинуваченому грошову компенсацію за жовтень 2022 року в розмірі 720 грн., якими останній заволодів шляхом обману.

Продовжуючи свою протиправну діяльність щодо заволодіння майном потерпілого шляхом обману внаслідок отримання компенсації витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, 05.01.2023 року відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку звернувся до Коломийської міської ради Івано-Франківської області із заявою особи, яка є власником житлового приміщення, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з таким безоплатним розміщенням, за грудень 2022 року.

У подальшому, на підставі сформованого працівниками вказаної селищної ради переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат (за рахунок коштів міжнародних організацій, благодійних організацій та громадських об`єднань) Товариством Червоного Хреста України (потерпілим - юридичною особою) виплачено обвинуваченому грошову компенсацію за грудень 2022 року в розмірі 690 грн., якими останній повторно заволодів шляхом обману.

Продовжуючи свою протиправну діяльність щодо заволодіння майном потерпілого шляхом обману внаслідок отримання компенсації витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, 01.03.2023 року відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку звернувся до Коломийської міської ради Івано-Франківської області із заявою особи, яка є власником житлового приміщення, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з таким безоплатним розміщенням, за лютий 2023 року.

На підставі сформованого працівниками вказаної селищної ради переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат (за рахунок коштів міжнародних організацій, благодійних організацій та громадських об`єднань) Товариством Червоного Хреста України (потерпілим - юридичною особою) виплачено обвинуваченому грошову компенсацію за лютий 2023 року в розмірі 660 грн., якими останній повторно заволодів шляхом обману.

Продовжуючи свою протиправну діяльність щодо заволодіння майном потерпілого шляхом обману внаслідок отримання компенсації витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, 03.04.2023 року відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку звернувся до Коломийської міської ради Івано-Франківської області із заявою особи, яка є власником житлового приміщення, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з таким безоплатним розміщенням, за березень 2023 року.

На підставі сформованого працівниками вказаної селищної ради переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат (за рахунок коштів міжнародних організацій, благодійних організацій та громадських об`єднань) Товариством Червоного Хреста України (потерпілим - юридичною особою) виплачено обвинуваченому грошову компенсацію за березень 2023 року в розмірі 930 грн., якими останній повторно заволодів шляхом обману.

Продовжуючи свою протиправну діяльність щодо заволодіння майном потерпілого шляхом обману внаслідок отримання компенсації витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, 03.05.2023 року відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку звернувся до Коломийської міської ради Івано-Франківської області із заявою особи, яка є власником житлового приміщення, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з таким безоплатним розміщенням, за квітень 2023 року.

На підставі сформованого працівниками вказаної селищної ради переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат (за рахунок коштів міжнародних організацій, благодійних організацій та громадських об`єднань) Товариством Червоного Хреста України (потерпілим - юридичною особою) виплачено обвинуваченому грошову компенсацію за квітень 2023 року в розмірі 384, 02 грн., якими останній повторно заволодів шляхом обману.

Продовжуючи свою протиправну діяльність щодо заволодіння майном потерпілого шляхом обману внаслідок отримання компенсації витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, 04.07.2023 року відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку звернувся до Коломийської міської ради Івано-Франківської області із заявою особи, яка є власником житлового приміщення, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з таким безоплатним розміщенням, за червень 2023 року.

На підставі сформованого працівниками вказаної селищної ради переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат (за рахунок коштів міжнародних організацій, благодійних організацій та громадських об`єднань) Товариством Червоного Хреста України (потерпілим - юридичною особою) виплачено обвинуваченому грошову компенсацію за червень 2023 року в розмірі 236, 32 грн., якими останній повторно заволодів шляхом обману.

Щоразу під час подачі вказаних заяв головним спеціалістом відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічного розвитку вказаної селищної ради про те, що грошова компенсація не виплачується за осіб, які є внутрішньо переміщеними особами та які є членами сім`ї власника житла, а також роз`яснено, що особа, яка розмістила внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язана в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати повідомлення з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у такому приміщенні.

Крім того, щоразу під час заповнення вище вказаних заяв обвинувачений умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, на порушення п.4 вище вказаного Порядку, який передбачає, що грошова компенсація не виплачується за осіб, які є внутрішньо переміщеними особами та які припинили своє розміщення як внутрішньо переміщених осіб, не подав повідомлення в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достеменно знаючи, що ОСОБА_6 припинив своє розміщення як внутрішньо переміщена особа за місцем проживання обвинуваченого, так як виїхав за кордон, подав відомості про безоплатне розміщення цієї внутрішньо переміщеної особи.

Під час досудового розслідування, а саме 28.12.2023 року між представником потерпілого - юридичної особи ОСОБА_7 та обвинуваченим укладено угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті. Сторони цієї угоди узгодили, що за вчинення даних кримінальних правопорушень обвинуваченому призначається покарання у межах санкцій ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України, а саме:

- за ч.1 ст.190 КК України - у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн;

- за ч.1 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони визначили остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Крім того, враховуючи відношення ОСОБА_5 до вчиненого, а також те, що він повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях та щиро розкаявся, має постійне місце проживання, сторони угоди домовилися про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і в даному випадку доцільно застосувати ст.75 КК України, звільнивши засудженого від відбування остаточного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні представниця потерпілого - юридичної особи підтримала вказану угоду про примирення, просить суд її затвердити, оскільки вона не має жодних претензій до обвинуваченого. Представниця потерпілого розуміє наслідки затвердження угоди щодо обмеження його права на оскарження вироку, позбавлення права вимагати в подальшому притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності за дані кримінальні правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений також підтримав дану угоду про примирення і просить суд її затвердити. При цьому він пояснив, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає повністю, укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє характер обвинувачення, вид покарання, обмеження щодо права оскарження вироку та не бажає проведення судового розгляду по даному кримінальному провадженню.

Вивчивши зміст угоди про примирення та матеріали судового провадження, заслухавши позицію прокурора, яка не заперечила щодо затвердження судом даної угоди, суд дійшов висновку, що ця угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч.1 ст.469 цього Кодексу угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Відповідно до ч.3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , є відповідно до ст.12 КК України кримінальним проступком (ч.1 ст.190 КК України) та нетяжким злочином (ч.2 ст.190 КК України).

Статтею 471 КПК України передбачено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Представник потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого не має, що свідчить про їх примирення, яке є добровільним.

Таким чином, умови угоди про примирення відповідають вимогам закону, вид та розмір покарання, про призначення якого сторони цієї угоди дійшли згоди, визначена в межах санкції ч.1, ч.2 ст.190 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства, угода не порушує законні права, свободи та інтереси учасників, що дає суду підстави для її затвердження.

Керуючись ст.ст. 474, 475, 477 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про примирення, укладену 28.12.2023 року між представником потерпілого- юридичної особи, Товариства Червоного Хреста України ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування визначеного остаточного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий протягом встановлених законом строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення:

- обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України , в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; нероз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором - виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1