Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1060/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2024 року, якою продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до 16 березня 2024 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2024 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 16 березня 2024, визначено розмір застави 121120 ( сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні слідчого обставини свідчать про те, що встановлені під час досудового розслідування ризики не зменшились, підозрюваним та захисником не надано доказів про зменшення або відсутність ризиків, зазначених стороною обвинувачення.

Зважаючи на обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно здійснити під час досудового розслідування, та встановлені ризики, визначені п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав, що подане клопотання підлягає до задоволення, а продовження тримання ОСОБА_6 під вартою є виправданим та визначив розмір застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права; неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними; невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що 30.11.2023 року з 20 годин 32 хвилин по 21 годину 30 хвилин електронний браслет було вимкнено, тому що він розрядився, оскільки ні зняти, ні вимкнути його ОСОБА_6 не має фізичної можливості, а також ОСОБА_6 прибув до свого місця проживання о 21 годині 30 хвилин (тобто запізнився на 30 хвилин, оскільки домашній арешт був встановлений з 21 години).

На думку апелянта, вказане одноразове формальне порушення обов`язку не призвело до будь-яких наслідків: не зафіксовано знищення доказів, спілкування із іншими фігурантами, вчинення нових злочинів, спроби втечі, тощо.

Зазначає, що вказані обставини не були враховані судом, що призвело до помилкового обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилається на необхідності в продовженні перерваного стаціонарного лікування ОСОБА_6 ..

Твердить, що наразі відсутні будь-які виняткові обставини зміні ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи здатні в повній мірі забезпечити належну поведінку останнього.

На думку апелянта, ухвала підлягає скасуванню, оскільки жодного конкретного ризику щодо ОСОБА_6 ні стороною обвинувачення, ні судом не було вказано, ухвала є помилковою, без зазначення конкретних та реальних ризиків щодо ОСОБА_6 ..

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий судця зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.292, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність зібраних доказів в матеріалах судової справи, на даному етапі кримінального провадження, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання, впливати на свідків з метою побудови версії захисту та виправдання своїх дій, можливість знищення або спотворення речей та речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі: за ч.2 ст. 292 КК України на строк від 3 до 8 років, за ст.15, ч.4 ст. 185 КК України на строк від 5 до 8 років, враховуючи характер цих кримінальних правопорушень, що останній підозрюється у скоєнні злочину пов`язаного із пошкодженням магістрального нафтопроводу, що призвело до порушення нормальної його роботи та могло призвести до невиконання зобов`язань України перед країнами Євросоюзу, які у воєнний час допомагають боротися з збройною агресією рф, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на переконання апеляційного суду зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним ризикам.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд також враховує те, що підставою для обрання такого запобіжного заходу стало порушення підозрюваним умов домашнього арешту, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 199 КПК України для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність у ОСОБА_6 захворювань, як зазначено в апеляційній скарзі захисника також не свідчать про можливість обрання йому менш суворого запобіжного заходу, оскільки право на охорону здоров`я, ефективну безкоштовну медичну допомогу, яке закріплено в Конституції України мають усі громадяни України, в тому числі і ті щодо яких обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Даних про те, що захворювання ОСОБА_6 унеможливлюють його перебування в умовах попереднього ув`язнення матеріали справи не містять та стороною захисту не надані.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів є ускладненим.

Разом з тим, колегія суддів вважає за можливе зменшити ОСОБА_6 розмір застави, визначивши його за мінімальною межею, що передбачена п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, враховуючи те, що підозрюваний є учасником бойових дій, хворіє, а визначений йому попередньо розмір застави він сплатити не може.

У відповідності до вимог ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника та необхідність визначення розміру застави в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка є мінімальною за злочини в яких він підозрюється, буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2024 року якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.03.2024 року з визначенням розміру застави - 121120 ( сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. відносно підозрюваного ОСОБА_6 - скасувати в частині визначення розміру застави.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 58 400 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста) гривень.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: