ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/800/24 Справа № 932/2780/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001097, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Сердар Туркменістану, громадянина

Туркменістану, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого

за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 травня 2024 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наданих стороною обвинувачення матеріалів достатньо для висновку про причетність ОСОБА_8 до скоєння інкримінованого злочину та доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що останній може переховуватись від слідства й суду та незаконно впливати на потерпілого. З урахуванням особи підозрюваного, тяжкості злочину, застосування насильства до потерпілого, вчинення злочину в співучасті та в умовах воєнного стану, вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що оскаржувану ухвалу слідчим суддею було постановлено за умов недоведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри, оскільки вона ґрунтується на припущеннях та показаннях потерпілого, який має упереджене ставлення, обумовлене конфліктною ситуацією, що мала місце рік тому. Вказує на те, що у клопотанні та доданих до нього доказах не доведено існування на даному етапі досудового розслідування жодного реального ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України. Слідчим суддею не було враховано обставини, які позитивно характеризують особу підозрюваного, а саме раніше не судимого, маючого постійне місце проживання та реєстрації, де позитивно характеризується, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, працює фізичною особою-підприємцем. Наголошує на тому, що дані про особу підозрюваного, а саме його міцні соціальні зв`язки, майновий стан, належна процесуальна поведінка, а також позиція сторони обвинувачення щодо можливості визначити розмір застави, свідчать про те, що даний альтернативний вид запобіжного заходу взмозі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не є надмірним тягарем для останнього.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській областіперебуває кримінальне провадження №0001097 від 29 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

30 березня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, що виразилося у відкритому викраденні майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 29 березня 2024 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання від 29 березня 2024 року; протоколом огляду речей від 29 березня 2024 року; протоколом обшуку автомобіля «Honda accord» від 29 березня 2024 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб щодо ОСОБА_17 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_18 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини злочину, покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, дані про особу ОСОБА_8 ,а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_18 може переховуватись від слідства або суду.

Крім того існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_18 може вдатися до погроз, шантажу, обману чи підкупу потерпілого, оскільки йому відомо місце проживання останнього.

Також, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_8 , та даних про особу підозрюваного, а саме одруженого, офіційно працевлаштованого, раніше не судимого, маючого на утриманні дитину, громадянина Туркменістану, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження (вчинення злочину в умовах воєнного стану), що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від слідства або суду, незаконного впливу на потерпілого.

При цьому, зазначені ризики об`єктивно збільшується з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Стосовно тверджень захисника про те, щоповідомлена підозра є необґрунтованою, оскільки вона ґрунтується на припущеннях та показаннях потерпілого,слід зазначити, що повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)», який є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення), і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри. На даній стадії кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме вирішення питання стосовно достатності і допустимості доказів для визнання особи винною.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо безпідставного не визначення розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що визначення застави є обов`язком слідчого судді при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість утримання від визначення такої застави є правом слідчого судді або суду, що може бути використане в обмеженому переліку випадків, і таке рішення приймається з урахуванням фактичних обставин справи, характеру, обсягу і вагомості встановлених ризиків, відомостей про особу і процесуальну поведінку підозрюваного та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України. Крім того, рішення слідчого судді або суду в частині не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу повинно бути належним чином вмотивоване.

Аналізуючи зміст оскаржуваного судового рішення апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не наведено обгрунтування підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, які б давали право суду не визначати розмір застави, оскільки згідно змісту повідомлення про підозру, дії підозрюваного не кваліфікуються, як вчинення злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім того, апеляційним судом враховується викладена у клопотанні позиція сторони обвинувачення щодо можливості визначення підозрюваному застави.

З огляду на викладені вище обставини даного кримінального провадження апеляційний суд вважає, що застосування застави як альтернативного запобіжного заходу в даному випадку є обов`язковим відповідно до вимог процесуального закону, а утримання від її встановлення належить вважати помилковим.

Положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зважаючи на вищенаведені обставини, враховуючи фактичні обставини провадження, майновий стан підозрюваного, дані про особу ОСОБА_8 , а саме раніше не судимого, офіційно працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню доньку, одруженого, маючого постійне місце проживання, з урахуванням характеру, обставин та наслідків інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, який дорівнює 60 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, у даному випадку буде достатнім і необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення встановлених обмежень буде достатнім фактором, що виключає зі сторони обвинувачених будь-які спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 травня 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (перебуває), без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_20 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4