Провадження №1-кс/127/4552/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001001 від 27.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001001 від 27.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.12.2023 близько 22 години 25 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Actros 1844 LS", державний номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом «SCHMIDT SCS 24 L», державний номерний знак НОМЕР_2 ,рухаючись автодорогою «Кременець-Біла Церква» на 288 км, неподалік с. Махнівка Хмільницького району Вінницької області, допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення із вантажним автомобілем "DAF FT 95 XF 430", державний номерний знак НОМЕР_3 , із напівпричепом «Pezzaioli SBA-32», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався належною йому смугою руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_8 від отриманих травм помер, під час надання медичної допомоги.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 117 від 18.01.2024 у трупа ОСОБА_8 виявлено сполучну травму: відкрита черепно-мозкова травма - забита рана в тім`яній ділянці, суцільне садно та дев`ять забитих ран в лобовій ділянці, субдуральний (140 мл) та субарахноідальні крововиливи (ліва півкуля головного мозку, півкулі мозочка) з проривом у бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку (ліва лобова частка), а також, закритий перелом в ділянці правого стегна, садна в ділянці верхніх та нижніх кінцівок, по синцю в ділянці грудної клітки по передній поверхні, в ділянці лівого стегна та правого гомілково-ступневого суглобу.

Ушкодження у громадянина ОСОБА_8 виникли незадовго до настання смерті від травматичної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею у тому числі виступаючі частини салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди.

Смерть громадянина ОСОБА_8 настала 27.12.23 від відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась крововиливами під оболонки головного мозку, забоєм головного мозку та ускладнилась набряком і дислокацією головного мозку.

Вказана відкрита черепно-мозкова травма за ознакою небезпеки для життя в момент її заподіяння є тяжким тілесним ушкодженням та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті громадянина ОСОБА_8 .

При судово-медичній експертизі крові від трупа громадянина ОСОБА_8 метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено, що вказує на тверезий стан померлого перед настанням смерті.

Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/102-24/30-ІТ від 05.01.2024 на час огляду робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля Mercedes-Benz Actros 1844 LS(номерний знак НОМЕР_1 ), знаходиться у технічно не справному та непрацездатному стані, який полягає у значних механічних деформаціях та пошкодженнях, які виникли в результаті розвитку події пригоди.

У деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля Mercedes-Benz-1844LS (номерний знак НОМЕР_1 ) на момент експертного огляду ознак несправностей, які свідчили про можливість їх непрацездатності до ДТП та які б свідчили про невідповідність технічним вимогам п.31.4 Правил дорожнього руху не виявлено.

На момент огляду в робочій гальмівній системі напівпричепа SCHMIDT-SCS24L (номерний знак НОМЕР_2 ) візуальних ознак, які б свідчили про невідповідність технічним вимогам п. 31.4.1(а) Правил дорожнього руху не виявлено, тобто робоча ОСОБА_9 система виконує свої конструктивні функції. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи напівпричепа SCHMIDT-SCS24L (номерний знак НОМЕР_5 ) на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного напівпричепа до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Відповідно до висновку судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-24/1805-ІТ від 31.01.2024 зіткнення автопоїзда в складі автомобіля Mercedes-Benz Actros 1844 LS(номерний знак НОМЕР_1 ) із напівпричепом SCHMIDT SCS 24 L (номерний знак НОМЕР_2 ) та автопоїзда в складі автомобіля DAF FT 95 XF 430 (номерний знак НОМЕР_3 ), із напівпричепом Pezzaioli SBA-32 (номерний знак НОМЕР_4 ) відбулось на ділянці автодороги сполученням «Кременець-Біла Церква» на 288 км, неподалік с. Махнівка Хмільницького району Вінницької області, в межах смуги руху в напрямку до м. Козятин, перед початком осипу уламків скла та пластику,відображеного на план-схемі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2023 під № 4, при цьому автопоїзд в складі автомобіля Mercedes-Benz Actros 1844 LS(номерний знак НОМЕР_1 ) із напівпричепом SCHMIDT SCS 24 L (номерний знак НОМЕР_2 ) на момент зіткнення міг одночасно займати дві взаємопротилежні смуги руху.

В заданій дорожній обстановці водій автопоїзда в складі автомобіля Mercedes-Benz Actros 1844 LS(номерний знак НОМЕР_1 ) із напівпричепом SCHMIDT SCS 24 L (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 11.1, 12.2 Правил дорожнього руху та керуватись горизонтальною дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія).

В ситуації, яка склалася, можливість попередження зіткнення з автопоїздом в складі автомобіля DAF FT 95 XF 430 (номерний знак НОМЕР_3 ), із напівпричепом Pezzaioli SBA-32 (номерний знак НОМЕР_4 ) з боку водія автопоїзда в складі автомобіля Mercedes-Benz Actros 1844 LS(номерний знак НОМЕР_1 ) із напівпричепом SCHMIDT SCS 24 L (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_7 з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. 11.1 Правил дорожнього руху та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), при умові постійного контролю за рухом даного автопоїзда.

В заданій дорожній обстановці, в діях водія автопоїзда в складі автомобіля Mercedes-Benz Actros 1844 LS(номерний знак НОМЕР_1 ) із напівпричепом SCHMIDT SCS 24 L (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 11.1 Правил дорожнього руху та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 11.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими: «Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними», та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ((вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15).

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 11.1 Правил дорожнього руху та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Херсон, зареєстрованому АДРЕСА_1 , проживаючому АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, одруженому, згідно ст. 89 КК України раніше не судимому, 28.03.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 27.12.2023;

-висновком судово-медичної експертизи № 117 від 18.01.2024;

-висновком експерта № СЕ-19/102-24/1805-ІТ від 31.01.2024;

-висновком експерта № СЕ-19/102-24/30-ІТ від 05.01.2024;

-висновком експерта № СЕ-19/102-24/29-ІТ від 18.01.2024;

-сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та експертів у цьому кримінальному провадженні.

Існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_7 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_7 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК країни.

У зв`язку з тим, що висновки експертів мають важливе доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на них, так як він особисто під час надання показів повідомив, що обставин ДТП не пам`ятає, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_7 за вчинення тяжких злочинів був позбавлений волі більше десяти років, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та передбачене за його вчинення покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула людина, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_7 злочину, тяжкість покарання, а також наявність перелічених вище ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку адвоката.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001001 від 27.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно підозри оголошеної ОСОБА_7 , останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що висновки експертів мають важливе доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на них, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_7 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Крім того, ОСОБА_7 за вчинення тяжких злочинів був позбавлений волі більше десяти років, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. На даний час ОСОБА_7 показань щодо аварії не надає, вказуючи що не пам`ятає, шкода завдана потерпілій стороні не відшкодована.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 (смерть потерпілого), особу підозрюваного (раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності), відомості про його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою рахувати з дня винесення ухвали суду, тобто з 29.03.2024 по 27.05.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками та експертами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя