У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0001164 від 28.12.2022, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0001164 від 28.12.2022, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001164, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Як зазначається у клопотанні, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що в період часу з 2014 року по теперішній час група осіб з числа громадян України, діючи за попередньою змовою з представниками держави-агресора російською федерацією, організували та здійснюють фактичний контроль протиправної схеми з фінансування дій, що вчиняються з метою змін меж території України та державного кордону України на порушення порядку встановленого Конституцією України, шляхом фактичного контролю діючих на території Київської області суб`єктів господарської діяльності кінцевими бенефіціарними власниками, керівниками яких є громадяни російської федерації.

Крім того, протягом 2022 - 2023 року на виконання спільного злочинного умислу направленого на пособництво державі агресору ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та іншими невстановленими на теперішній час особами, налагодивши стійкі робочі та ідеологічні зв`язки з представниками держави агресора РФ, за попередніми досягнутими домовленостями налагодили фінансово-господарську діяльність у взаємодії з державою агресором компаній ТОВ «ТЕХНОТРЕЙД», що зареєстроване у державних органах РФ за юридичною адресою: 115088 м. Москва, проїзд 2-й Південопортовий, 18, стр. 1 та ТОВ «ТК «ОПТИМ», що зареєстроване у державних органах РФ за юридичною адресою: 115088, М. Москва, проїзд 2-й Південопортовий, 18, стр. 1.

Прокурор вказує, що такими діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично сприяли веденню господарської діяльності разом із державою агресором та продовжуючи ведення такої діяльності у взаємодії з державою агресором вчинили умисні дії спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора у вигляді сплати податків.

Реалізацію свого злочинного умислу у вказаний період часу, ОСОБА_7 , здійснював дистанційно, зокрема перебуваючи за межами України за допомогою використання власних мобільних телефонів та комп`ютерної техніки, а саме здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-фінансові заходи щодо провадження господарської діяльності вищевказаних підприємств на території країни агресора.

В свою чергу, ОСОБА_8 , яка перебувала за адресою: м. Київ, проспект Академіка Корольова, і діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, та обумовленими попередньо домовленостями, у період часу починаючи з початку квітня 2022 року виконувала поставлені ОСОБА_7 завдання та розпорядження (у тому числі щодо фінансових питань діяльності підприємств, виплат заробітної плати робітникам тощо).

За результатами проведеної господарської діяльності за 2022 рік російська ТОВ «ТК «ОПТИМ» в результаті імпорту та реалізації кліматичного та опалювального обладнання отримала прибутку у розмірі 87 605 000 російських рублів. В свою чергу, за аналогічний період та аналогічну господарську діяльність з імпорту та реалізації кліматичного та опалювального обладнання російська ТОВ «ТЕХНОТРЕЙД» отримала прибутку у розмірі 140 507 000 російських рублів.

Після чого, від діяльності вказаних суб`єктів господарської діяльності за 2022 рік було сплачено 50 117 000 рос. руб. (згідно офіційного курсу НБУ гривні до рубля станом на 31.12.2022 складало 21 866 047 гривень 10 копійок) у вигляді податків до бюджету рф. Тим самим ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 передали матеріальні ресурси та активи країні агресору, достеменно розуміючи, що цих податків формується військовий бюджет країни агресора: який використовується у збройній агресії проти України.

На виконання доручення слідчого у вказаному кримінальному провадженні, отримані матеріали оперативно-розшукової діяльності ГУ «Д» провадженні, ДЗНД СБУ, відповідно до яких встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можливо причетний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого зареєстрована банківська картка, яку фактично використовує ОСОБА_7 за кордоном.

22.08.2023 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 31.07.2023 у справі № 760/16954/23, провадження № 1-кс/760/7385/23, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступні предмети та речі, а саме: мобільний телефон марки iPhone 14 Pro s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки iPhone 7 Plus s/n НОМЕР_2 ; ноутбук марки «Dell» №ST: GS2XK33.

Прокурор вказує, що проведеним оглядом мобільного телефону марки iPhone 14 Pro s/n НОМЕР_1 ; мобільного телефону марки iPhone 7 Plus s/n НОМЕР_3 ; ноутбуку макри «Dell» №ST: GS2XK33, які були вилучені 22.08.2023 в ході проведення обшуку встановлено, що оглянуті речі відповідають критеріям статті 98 КПК України, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 22.08.2023 вилучені предмети та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що у органу досудового розслідування існує сукупність достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення пересування, передачі, відчуження майна, а також збереження речових доказів, просить слідчого суддю накласти арешт на вилучене 22.08.2023 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2023 у справі № 760/16954/23, провадження № 1-кс/760/7385/23, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , майно, a саме: мобільний телефон марки iPhone 7 Plus s/n НОМЕР_2 ; ноутбук марки «Dell» №ST: GS2XK33.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що органом досудового розслідування не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а також, що в застосуванні такого заходу забезпечення, про який йдеться в клопотанні, є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт вказаного майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з приписом ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001164, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві від 31.07.2023 (справа № 760/16954/23, провадження №1-кс/760/7385/23) надано дозвіл слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001164 на проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення фінансово-господарської документації щодо взаємовідносин ТОВ «ТК «Оптім» із суб?єктами господарювання країни-агресора рф, а саме ООО «Торговая компания «Оптим» та ООО «Технотрейд», зокрема: договорів/контрактів, видаткових та податкових накладних, актів виконаних робіт та інших документів, що засвідчують виконання робіт, платіжних доручень та інших документів щодо проведених оплат тощо; документів щодо проведених митних процедур ТОВ «ТК «Оптім»; а також огляд та копіювання інформації з персональної комп?ютерної техніки, мобільних телефонів, флеш накопичувачів та інших магнітних носіїв інформації.

22.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві від 31.07.2023 (справа № 760/16954/23, провадження №1-кс/760/7385/23), проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які можуть мати значення для кримінального провадження.

З копії протоколу обшуку від 22.08.2023 вбачається, що під час обшуку слідчим було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки iPhone 14 Pro s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки iPhone 7 Plus s/n НОМЕР_2 ; ноутбук марки «Dell» №ST: GS2XK33.

Згідно протоколу огляду від 22.08.2023, вбачається, що слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м.Києві та Київській області ОСОБА_3 здійснено огляд вищевказаних речей та документів, в ході якого встановлено, що оглянуті речі відповідають критеріям ст.98 КПК України, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано з метою забезпечення збереження речових доказів. Як зазначив у судовому засіданні слідчий, вилучені речі мають значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, адже у них містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення, зокрема, потребують призначення та проведення експертизи комп`ютерної техніки.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, приходить до висновку про відсутність належного обґрунтування необхідності накладення арешту на таке майно.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор посилається на те, що вилучене у ОСОБА_4 майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні № 0001164 до клопотання прокурором не долучено.

При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на копіювання інформації, що міститься на електронних носіях інформації.

Водночас, доказів неможливості чи існування перешкод для копіювання інформації з електронних носів пристроїв, накласти арешт на які орган досудового розслідування просить у своєму клопотанні, слідчим та прокурором не надано.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя також зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно ОСОБА_4 , що було вилучено 22.08.2023 під час обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя оцінює накладення арешту на вказане в клопотанні прокурора майно як нерозумне та неспіврозмірне обмеження права власності в даному кримінальному провадженні, непропорційне переслідуваному суспільному інтересу та таке, що порушує принцип справедливої рівноваги. Слідчий суддя також вважає, що накладення арешту на вищевказане майно матиме надмірно обтяжливі наслідки для власника майна ОСОБА_4 .

За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Повернути власнику вилучене 22.08.2023 у кримінальному провадженні №0001164 під час обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , майно, а саме:

1)мобільний телефон марки iPhone 7 Plus s/n НОМЕР_2 ;

2)ноутбук марки «Dell» №ST: GS2XK33.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1