Справа №760/5112/24
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання сторони кримінального провадження - слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000596, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінська, рб, громадянина України, українця, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000596 від 28.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, з 24.02.2022 згідно Указів Президента України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено та продовжено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 27.02.2024, приблизно о 19 годині 22 хвилини, перебував у невстановленому досудовим розслідування місці, де у нього виник злочинний умисел, направлений на особисте збагачення за рахунок відкритого викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів ТОВ «Споживчий Центр», які зберігались у приміщенні даної фінансової установи за адресою: м. Київ, вул. Донецька, 2/50.

Також, встановлено, що з метою готування до вчинення відкритого викрадення чужого майна ТОВ «Споживчий Центр», з метою недопущення встановлення його особи, ОСОБА_5 зупинив свій вибір на одязі, який мав використати під час вчинення кримінального правопорушення, зокрема: шапці чорного кольору з білою вставкою на шві, балаклаві чорного кольору з логотипом «ОR», бафі синього кольору марки «Nike», шарфу чорного кольору, куртці чорного кольору, рукавичках марки «Magnum», джинсах чорного кольору марки «CROPP DENIM LAB» та кедах чорного кольору, які не мали явних індивідуальних ознак.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, приблизно о 19 годині 22 хвилини, 27.02.2024, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Донецька, 2/50, ОСОБА_5 , пересвідчившись, що у приміщенні фінансової установи ТОВ «Споживчий Центр» залишився лише ОСОБА_7 , відчинивши двері, забіг до приміщення вищевказаної фінансової установи.

Перебуваючи у приміщенні фінансової установи ТОВ «Споживчий Центр», за адресою: м. Київ, вул. Донецька, 2/50, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , вистрибнувши на стіл, за яким стояв ОСОБА_7 , наніс останньому один удар в область голови, після чого висунув вимогу на видачу йому коштів, які зберігались в сейфі.

Подолавши у вищевказаний спосіб волю ОСОБА_7 до вчинення опору, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, дочекавшись поки ОСОБА_7 відчинив сейф та дістав з нього картонну коробку з грошовими коштами у сумі 23835 гривень, дістав з правої кишені куртки, в яку був одягнений, пакет білого кольору, в який склав вищевказані грошові кошти, які належать ТОВ «Споживчий Центр» та вибіг з приміщення на вулицю.

Відкрито викравши за вищевказаних обставин грошові кошти у сумі 23835 гривень, які належать ТОВ «Споживчий Центр», ОСОБА_5 вибіг з приміщення вищевказаної фінансової установи та направився в бік будинку №20, що по вул. Освіти у м. Києві.

Знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Освіти, 20, ОСОБА_5 , утримуючи при собі відкрито викрадені з ТОВ «Споживчий Центр» грошові кошти в сумі 23835 гривень, зайшов до приміщення магазину «Продукти», який знаходиться за вищевказаною адресою, після чого о 19 годині 30 хвилин, 27.02.2024, скориставшись терміналом поповнення рахунків ТОВ «СВІФТ ГАРАНТ», здійснив дві платіжні операції на загальну суму 6500 гривень поповнивши свій абонентський номер телефону НОМЕР_1 та банківську картку «Monobank» № НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

29.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Також, у клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин; може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працює, немає постійного джерела доходу та вчиняв корисливі злочини; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як може зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи, застосовані до ОСОБА_5 , не можуть забезпечити належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, а також запобігти вище зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. Вказував на недопустимість та недостатність доказів, зібраних з порушенням.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000596 від 28.02.2024 встановлено, що внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 186 КК України.

29 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 лютого 2024 року, часом фактичного затримання ОСОБА_5 є 16 год. 00 хв. 28 лютого 2023 року.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що додані до клопотання, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 27.02.2024; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 27.02.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.02.2024; протоколом допиту свідка від 28.02.2024; рапортом О/У ВКП Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 28.02.2024; рапортом о/у ВКП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про фактичне затримання гр. ОСОБА_5 від 28.02.2024; протоколом затримання гр. ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України від 28.02.2024; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 28.02.2024; протоколом перегляду відеозапису за участю потерпілого ОСОБА_7 від 29.02.2024; протоколом перегляду відеозапису від 28.02.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, а також раніше вчиняв аналогічні злочини, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як може зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, особу підозрюваного, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, є підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

З врахуванням викладеного, особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 30 днів.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою на певний строк, слідчим суддею також було враховано вік підозрюваного та стан здоров`я, його майновий та сімейний стан, репутацію, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

Посилання сторони захисту під час судового розгляду на недопустимість та недостатність доказів, зібраних з порушенням є необґрунтованими, згідно вимог КПК України, будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Перебування України в умовах воєнного стану, фактичні обставини провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, необхідність забезпечення його належної процесуальної поведінки, тяжкість та суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, також дають підстави вважати, що застосування альтернативних запобіжних заходів є неможливими для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_5 , оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжній захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 30 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 16 години 00 хвилини 28 лютого 2024 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується о 16 годині 00 хвилини 28 березня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру м. Києва.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1