Провадження № 1-кп/344/434/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівці Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого стрільця 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше судимого, востаннє:

- 05.12.2023 року вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що з 08.04.2023 року приблизно о 17 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив місце служби ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини НОМЕР_1 до 25.05.2023, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про загальну мобілізацію ОСОБА_7 , 20.12.2022 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №5-РС від 05.03.2023 рядового ОСОБА_7 призначено на посаду старшого стрільця 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 2 механізованого батальйону цієї ж військової частини, а також згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №42 від 05.03.2023 рядовий ОСОБА_7 справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п.1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Згідно вимог ст. 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_7 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, солдат ОСОБА_7 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, 08.04.2023 року приблизно 17 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини НОМЕР_1 до 25.05.2023 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .

25.05.2023 року о 11 год. 30 хв. солдат ОСОБА_7 з`явився до органу досудового розслідування (П`ятого слідчого відділу з дислокацією у м.Івано-Франківську Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові) та повідомив про своє бажання та готовність у подальшому проходити службу в Збройних Силах України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, суду повідомив, що йому подзвонила мати та скаржилася на стан здоров`я. Наміру залишати військову службу не мав, просто вирішив відвідати матір, а тому покинув місце військової служби та близько шести місяців туди не повертався. З письмовим рапортом до керівника військової частини не звертався. Усвідомлює, що своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, на даний час щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свій вчинок, запевнив суд, що такого більше не повториться, просив суворо його не карати.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України повністю доведена сукупністю зібраних та перевірених в судовому засіданні належних та допустимих доказів, які є достатніми та взаємопов`язаними, а саме:

- згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 05.03.2023 року рядового ОСОБА_7 з 05.03.2023 року зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, та вважається таким, що з 05.03.2023 року справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2 910 гривень на місяць, згідно 6 тарифного розряду, шпк старший солдат. З 05.03.2023 року зараховано на котлове забезпечення за нормою №1 загальновійськова примітка 1 пункт Р (а.с.89);

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №78 від 08.04.2023 року, яким було наказано провести службове розслідування по факту відсутності 08.04.2023 року по місцю проходження військової служби старшого стрільця 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 (а.с. 82, 83);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №102 від 08.04.2023 року солдата ОСОБА_8 , старшого стрільця 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону визнано таким, що самовільно залишив частину, у зв`язку з чим з 08.04.2023 року знято з усіх видів забезпечення (а.с.90);

- копією Акту службового розслідування від 02.05.2023 року, яким встановлено, що 08.04.2023 року о 17 год. 00 хв. старший стрілець 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_9 не з`явився на шикування особового складу 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 по місцю дислокації підрозділу ( АДРЕСА_2 ). З метою встановлення місця знаходження особи силами особового складу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 було організовано його пошуки на території дислокації підрозділу, які позитивного результату не дали. Доповідь безпосередньому командиру про причини відсутності на військовій службі військовослужбовець не здійснював. На телефонні дзвінки рядовий ОСОБА_9 не відповідав. Документів, які б підтверджували поважність причин відсутності на військовій службі рядового ОСОБА_10 з 08.04.2023 року по теперішній час не надходило (а.с. 84-88);

- вищенаведене підтверджується також і копіями доповіді №1066 від 08.04.2023 року та рапорту від 08.04.2023 року (а.с.95, 96);

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №49 від 02.05.2023 року Про результати службового розслідування, яким підтверджено, що з 08.04.2023 року о 17 год. 00 хв. рядовий ОСОБА_9 не з`явився на шикування особового складу 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону по місцю дислокації підрозділу ( АДРЕСА_2 Організованими розшуковими заходами 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 місце знаходження рядового ОСОБА_11 встановлено не було (а.с.100-102);

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 від 05.05.2023 року про виявлення ознак кримінального правопорушення, згідно якого військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим стрільцем 2 взводу 2 механізованого батальйону солдатом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами проведення службового розслідування факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_7 підтверджено (а.с.81);

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060, відповідно до якого 12.05.2023 року до ЄРДР внесено відомості за фактом: солдат ОСОБА_7 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , 08.04.2023 року в умовах воєнного стану не з`явився до розташування військової частини та відсутній на військовій службі по теперішній час (а.с.80);

- копією службового листа командира військової частини НОМЕР_1 №4809 від 07.06.2023 року, з якого вбачається, що старший стрілець 3 відділення 2 взводу 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 о 17 год. 00 хв 08.04.2023 року ( АДРЕСА_2 ) і до цього часу по місцю проходження військової служби відсутній (а.с.103).

Таким чином, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану доведена повністю, а його дії за ч.5 ст.407 КК України кваліфіковано вірно.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, його молодий вік, те, що він раніше судимий, на обліках в нарколога та психолога не перебуває, негативно характеризується по місцю служби.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає часткове визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи всі наведені вище обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, позицію прокурора в судовому засіданні, який просив призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Окрім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне превопорушення передбачене ч.5 ст. 407 КК України до постановлення вироку Деражнянським районним судом Хмельницької області від 05.12.2023 року, яким його було засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України. Виходячи з вимог ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відсутні.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05.12.2023 року, більш суворим за цим вироком остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання 25.08.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, частково відбуте покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05.12.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_13