Дата документу 13.05.2024Справа № 554/3689/24
Провадження № 1-кс/554/4284/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 30.03.2024 року у кримінальному провадженін №0000065 від 20.02.2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вказана скарга, в якій остання прохала визнати протиправну бездіяльність слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 щодо не ознайомлення ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння злочину. Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 30.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000065 від 20.02.2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

В скарзі зазначає, що постанова слідчого є незаконною, такою, що порушує права та законні інтереси, підлягає скасуванню.

У судове засідання ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, нею було надано заяву про розгляд скарги за її відсутності, вказала, що скаргу підтримує і просяить задовольнити.

Слідчий в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату та час судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим першого слідчого відділу ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_6 за процесуального керівництва Полтавської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 20.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст 367 КК України.

Слідчим першого слідчого відділу ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_6 за процесуального керівництва Полтавської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 20.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України.

30 березня 2024 року слідчим першого слідчого відділу ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_7 було об`єднано " 0000067 від 20.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України з кримінальним провадженням №0000065 від 20.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст 367 КК України.

13.03.2024 року адвокатом ОСОБА_8 до першого слідчого відділу ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава було надіслано клопотання про визнання ОСОБА_8 потерпілим у вищезазначених кримінальних провадженнях.

30.03.2024 року слідчим першого слідчого відділу ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_9 було винесено Постанову про відмову у визнані ОСОБА_8 потерпілим у кримінальному провадженні №0000065 .

Заявник вважає постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000065 від 20.02.2024 такою, що винесено передчасно, формальною, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Частинами 2, 3 статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Постанова слідчого не є вмотивованою, тому як не містить підстав вважати ОСОБА_8 особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України.

Дане рішення слідчого обґрунтовано тим, що на час його ухвалення у сторони обвинувачення відсутні достатні відомості, які б підтверджували, що ОСОБА_10 злочином завдано шкоди. Вважаю постанову слідчого, що оскаржується, незаконною, такою, що порушує права ОСОБА_8 та законні інтереси, і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішенням слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.

Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При винесенні вказаної постанови слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 зазначено лише, що під час проведення досудового розслідування не збуто будь-яких об`єктивних даних про заподіяння ОСОБА_4 істотної шкоди або спричинення тяжких наслідків.

Разом з тим, в постанові відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова про відмову у визнанні потерпілим від 30.03.2024 року по кримінальному провадженню №0000065 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про визнання бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві протиправною, оскільки за переліком ухвали передбачених ч.2 ст. 307 КПК України встановлено перелік ухвал, які можуть бути постановлені за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобовязання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, вирішення вказаної вимоги не належить до компетенції слідчого судді.

Таким чином, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо визнання бездіяльності посадових осіб ТУ ДБр розташованого у м.Полтаві.

Керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 30.03.2024 року у кримінальному провадженін №0000065 від 20.02.2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 30.03.2024 року у кримінальному провадженін №0000065 від 20.02.2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1