Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/824/24
номер провадження 1-кп/368/160/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 року

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлик кримінальне провадження № №0000180 від 06.02.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчук Полтавської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, колишній номер обслуги 3 відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», фактично проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби, призваним під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді номера обслуги 3 відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, у порушення вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 127,128 Статусу внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1.2.3.6.23.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 04.12.2022 о 08 год. 00 хв. не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у Київської області та до 03.03.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

03.03.2023 об 11 год. 00 год. ОСОБА_4 самостійно та добровільно з`явився до слідчого ТУ ДБР м.Києва.

Отже, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин на службу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 5 ст. 407 КК України,

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Зазначив, що у зв`язку з тим, що в батальйоні, де він проходив службу, мали місце приниження його командиоами, після виводу з Донецької області, він самовільно поїхав додому в м.Кременгук, де проживав і займався волонтерською діяльністю. Писав рапорт командиру про надання йому відпустки, але дозволу від командира покинути військову частину не отримував. В березні 2024 року самостійно добровільно з`явився до слідчого ТУ ДБР м.Києва, і бажає продовжити службу, але в іншій частині, де він служив.. Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.5 ст.407 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного, дослідженням даних, які характеризують його особу, поскільки ці докази ніким не оспорюються, підсдуний та інши учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд вважає вірною кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, поскільки він, будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю і розкаявся у скоєному, має на утриманні двох малолітніх дітей.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Санкція ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.5 ст.407 КК України.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, особисте ставлення до вчиненого, добровільне повернення до виконання свого військового та громадянського обов`язку беручи до уваги щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку відповідно до ст.75, 76 КК України та ст. 47 КВК України, оскільки суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Речових доказів у справі немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 53, 65-67, 75, 76, 407 КК України, ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ч.4 ст. 76 КК України, нагляд за засудженим ОСОБА_4 протягом встановленого іспитового строку, на час проходження ним військової служби, покласти на командира відповідної військової частини.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку на підставі п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаціії;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення.

Суддя: ОСОБА_1