КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2582/2024 Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , якого відповідно до вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 серпня 2022 року засуджено за ч. 4 ст. 408, 62, ч. 5 ст. 72 КК України до 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Захисник зазначає, що ухвала є необґрунтованою, невмотивованою та такою, що винесена з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. За час відбування покарання ОСОБА_7 зарекомендував себе виключно позитивно, у вчиненому щиро розкаявся, довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що було чітко встановлено в документах, які обґрунтовували клопотання. Тому, у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення клопотання.

Так, єдиною підставою для позитивного вирішення (задоволення) подібного виду клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведення засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці факту свого виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України), жодних інших (додаткових) підстав/ фактів/ обставин/ тощо - суд не розглядає і не має права розглядати.

В той же час, суд першої інстанції, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначає, що «...вирішуючи питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суду слід враховувати не лише чи відбулось виправлення засудженої особи, але і те, чи поніс засуджений кару, яка є пропорційною вчиненому кримінальному правопорушенню, та чи матиме звільнення засудженого належний виховний вплив на інших осіб та чи запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами».

Проте, питання пропорційності покарання вже було визначено вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 серпня 2022 року (в апеляційному порядку не переглядалось) і не могло бути предметом розгляду суду першої інстанції такого виду клопотань. Питання нанесення будь-якого виду впливу (в тому числі і виховного) на будь-яких інших осіб, власне як питання запобігання вчинення вказаними особами правопорушень також не є і не могло бути предметом розгляду суду першої інстанції такого виду клопотань.

Захисник вказує, що єдиною підставою для відмови в задоволенні клопотання, суд першої інстанції, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали посилається на службову характеристику з місця проходження служби засудженим. Проте, вказаний документ є неналежним (не має жодного відношення по доказуванню обставин, що розглядаються судом) та недопустимим (стосується особи обвинуваченого за період, який не розглядається судом), тому у суду першої інстанції не було жодних правових підстав обґрунтовувати свою ухвалу цим документом.

Захисник зазначає, що належна поведінка та виправлення підтверджується саме службовою характеристикою з місця відбування покарання засудженим. Відповідно до службової характеристики, за час відбування покарання ОСОБА_7 зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований військовослужбовець. До виконання своїх функціональних обов`язків ставиться позитивно, виявляє повагу до керівного складу, зауважень та/чи стягнень не має. В той же час, має низку заохочень. В роботі працьовитий, організований, проявляє розумну ініціативу там, де це потрібно. Самостійно працювати вміє, постійного нагляду та допомоги з боку безпосередніх командирів не потребує. На вказівки з боку безпосередніх та прямих начальників реагує вірно, до важливих порад прислуховується, вміє самостійно приймати рішення там де це потрібно. Проявляє повагу до командирів і старших за військовим званням, разом з тим шанує честь і гідність товаришів по службі. За предметами бойової підготовки має добрі теоретичні навики. Фізично розвинутий добре. За характером спокійний, врівноважений, зосереджений. В колективі користується авторитетом та повагою. За період відбування покарання у дисциплінарному батальйоні військової частини, довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

З урахуванням даних про особу засудженого, який розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується протягом всього часу відбування покарання, суду першої інстанції були наданні? беззаперечні докази того, що ОСОБА_7 на даний час не є суспільно-небезпечною особою, оскільки за час перебування у дисциплінарному батальйоні довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Однак, судом першої інстанції всі ці факти та обставини були повністю проігноровані, внаслідок чого було прийнято незаконне та необґрунтоване рішення.

Захисник та засуджений ОСОБА_7 , представник військової частини, належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились.

Від т.в.о. командира військової частини ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи без участі представника в/ч, оскільки ОСОБА_7 був умовно-достроково звільнений 27 грудня 2023 року та відповідно до наказу командира військової частини вибув до іншої військової частини для подальшого проходження військової служби (ас. 107). Водночас відповідно до даних, наданих прокурором під час апеляційного розгляду, наказом командира військової частини (по особовому складу) від 23 січня 2024 року № 37 ОСОБА_7 , звільнений з військової служби у відставку (за віком).

Від захисника та засудженого будь-яких заяв та клопотань не надходило.

Вислухавши думку прокурора, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши наявні матеріали, а також додатково надані прокурором під час апеляційного розгляду документи, які характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З наявних матеріалів провадження встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 серпня 2022 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 408, 69, 62, ч. 5 ст. 72 КК України до 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 15 серпня 2022 року та враховано строк попереднього ув`язнення з 7 червня 2022 року по 14 серпня 2022 року, тобто 3/4 відбутого строку покарання сплили 7 грудня 2023 року.

Вирок набрав законної сили 15 вересня 2022 року.

19 грудня 2023 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За результатами розгляду клопотання ухвалою суду від 22 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Ухвала обґрунтована тим, що з матеріалів клопотання вбачається, що станом на час розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув 3/4 відбутого строку покарання сплили 7 грудня 2023 року.

Відповідно до службової характеристики за час відбування покарання ОСОБА_7 зарекомендував себе як відповідальний військовослужбовець. До виконання своїх функціональних обов`язків ставиться позитивно. В роботі працьовитий, організований, проявляє розумну ініціативу там, де це потрібно. Самостійно працювати вміє, постійного нагляду та допомоги з боку безпосередніх командирів не потребує. На вказівки з боку безпосередніх та прямих начальників реагує вірно, до важливих порад прислуховується, вміє самостійно приймати рішення там де це потрібно. Проявляє повагу до командирів і старших за військовим званням, разом з тим шанує честь і гідність товаришів по службі. Фізично розвинутий добре. В стройовому відношенні підтягнутий, правила носіння військової форми одягу не порушує, носить охайно, своєчасно лагодить. Військові статути ЗСУ та основні керівні документи знає добре. За характером спокійний, врівноважений, зосереджений. В колективі характеризується авторитетом та повагою.

Проте, як вбачається з службової характеристики з місця проходження служби військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_7 , який займає посаду заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення, за час проходження служби зарекомендував себе з негативної сторони. У своїй службовій діяльності постійно допускає помилки, до товаришів відноситься з зухвалістю, до командирів з підозрою. Не здатен виконувати обов`язки щодо займаної посади. Морально-ділові якості на низькому рівні, налаштований як особа схильна до дезертирства. До військової служби ставиться не відповідально, військової присяги не дотримується. Не готовий надати допомогу товаришам по службі, важкої роботи цурається. Поставлені завдання не виконує. Схильний до зради та підбурювання особового складу проти інтересів держави. Здатен досягти поставлених цілей, але використовує це лише в особистих інтересах. Положення в колективі вкрай погне. Серед особового складу не користується повагою. В нетипових та екстремальних ситуаціях проявляв боягузтво.

Проаналізувавши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку, що, хоча у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не свідчать, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення за 16 місяців відбування покарання, оскільки наявність позитивної характеристики, не може свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного покарання, а дотримання порядку та умов відбування покарання, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, і процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним.

З огляду на встановлені обставини, фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що у даний час його не може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання, оскільки засудженим вчинено особливо тяжкий злочин з підвищеною суспільною небезпекою, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану. При цьому кримінальне правопорушення було вчинено на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, а ОСОБА_7 у цей час займав посаду заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення та мав бути прикладом хороброї поведінки, як для своїх підлеглих так і інших військовослужбовців, а також планувати та реалізовувати заходи з покращення морально-психологічного стану особового складу, організовувати систематичне запобігання й упередження негативного впливу на морально-психологічний стан в колективах особового складу.

За таких обставин умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 на даний час не сприятиме виховному впливу покарання та не запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

На підставі аналізу наведених обставин та вимог закону, враховуючи вищевикладене, суд вважає за неможливе звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного судом покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-достроково звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до положень, ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відмовлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не стільки факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, як правильно встановлено судом, станом на час розгляду клопотання захисника засуджений відбув призначеного за вироком суду покарання.

За змістом поданої з місця відбуття покарання службової характеристики, виданої 12 грудня 2023 року, ОСОБА_7 характеризується позитивно: зарекомендував себе як відповідальний військовослужбовець; до виконання своїх функціональних обов`язків ставиться позитивно; в роботі працьовитий, організований, проявляє розумну ініціативу там, де це потрібно; самостійно працювати вміє, постійного нагляду та допомоги з боку безпосередніх командирів не потребує; на вказівки з боку безпосередніх та прямих начальників реагує вірно, до важливих порад прислуховується, вміє самостійно приймати рішення там де це потрібно; проявляє повагу до командирів і старших за військовим званням, разом з тим шанує честь і гідність товаришів по службі; фізично розвинутий добре; в стройовому відношенні підтягнутий, правила носіння військової форми одягу не порушує, носить охайно, своєчасно лагодить; військові статути ЗСУ та основні керівні документи знає добре; за характером спокійний, врівноважений, зосереджений; в колективі характеризується авторитетом та повагою.

Разом з тим, як встановлено з наявних матеріалів, про що обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, а також з долучених прокурором під час апеляційного розгляду даних, які характеризують ОСОБА_7 , за місцем проходження служби, як перед засудженням, так і після звільнення з дисциплінарного батальйону, засуджений характеризується негативно, як з професійної точки зору, так і за моральними якостями, що підтверджує висновок суду першої інстанції про те, що позитивні зміни у поведінці засудженого ОСОБА_7 у своїй сукупності не свідчать, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення за 16 місяців відбування покарання, а лише позитивна характеристика не може свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

Таким чином, на переконання колегії суддів, беззаперечні докази того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, матеріали справи не містять, як і не встановлені такі докази під час апеляційного розгляду.

Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, які на час розгляду клопотання захисника в суді першої інстанції спростовують доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність на вказаний в оскаржуваній ухвалі період часу обґрунтованих підстав стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4