Справа № 635/4387/18
Провадження №1-кп/635/26/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів без визначення розміру застави відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, та вчинення нових кримінальних правопорушень. Зауважив, що на даний час вказані ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою, будь-які нові обставини, які б свідчили про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу відсутні.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді від 7 до 15 років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання ОСОБА_3 з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду. Крім того, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, офіційних джерел доходу не має, раніше неоднарозово судимий, є всі підстави вважати, що в разі перебування на свободі, останній може скоїти інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується. Зазначені обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, підстави для визначення розміру застави, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вважав клопотання прокурора необґрунтованим та надуманим, заявлені ризики безпідставними і не підтвердженими жодними доказами. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію обвинуваченого, вказав на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, докази їх існування прокурором не обґрунтовані, усі докази по справі досліджені, у зв`язку з чим просив змінити обвинуваченному запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2018 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому був неодноразово продовжений, останній раз до 29 березня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 29 березня 2024 року включно.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, ніде не працює, не має офіційних джерел заробітку, обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, а також відсутніть відомостей, які б вказували на наявність міцних соціальних зв`язків з державою, які б могли бути беззаперечним стримуючим фактором.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_3 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що судовий розгляд кримінального провадження ще не завершений, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою

Посилання обвинуваченого та його захисника щодо можливості перебування обвинуваченого під домашнім суд не може взяти до уваги, оскільки сама по собі ця обставини не спростовує та не мінімізує наявних ризиків.

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене, суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченогоу виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 25 травня 2024 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 25 травня 2024 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29 березня 2024 року

Суддя ОСОБА_1