ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 Справа №607/20515/23 Провадження №1-кп/607/820/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000275 від 06.10.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, не депутата, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 та ст.390-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно своєї співмешканки - ОСОБА_5 , з якою спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, що підтверджується постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/6990/23 від 26.04.2023 та №607/15406/23 від 21.08.2023, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у порушення Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11.05.2011 р. (далі Стамбульська конвенція), вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно 05.10.2023, близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань, на ґрунті неприязних відносин, вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, а також погрозах, які були словесно виражені до потерпілої ОСОБА_4 та продемонстровані, шляхом підпалювання петарди останнім, яку він кинув поруч із потерпілою ОСОБА_5 , після чого петарда підірвалась. Як наслідок, потерпіла ОСОБА_5 відчула страх та психологічне страждання.

Так, ОСОБА_4 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило її якість життя, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім цього, 23.10.2023 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розглядалось клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області погодженого з прокурором Тернопільської окружної прокуратури про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Так, за результатами розгляду вказаного клопотання, 20 жовтня 2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду винесено ухвалу у справі №607/20397/23, якою клопотання слідчого задоволено, а на ОСОБА_4 , покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування, а також - обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

02 листопада 2024 року ОСОБА_4 був ознайомлений з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2023 року у справі № 607/20397/23, та йому було роз`яснено про необхідність проходження програми для кривдників, про необхідність явки до Центру корекційних програм м. Чортків для проходження програми для кривдників та попереджено про кримінальну відповідальність в разі ухилення від проходження програми для кривдників.

Окрім цього, 12.02.2024 ОСОБА_4 було вручено повторне повідомлення про необхідність проходження програми для кривдників, відповідно до ухвалу Тернопільського суду у справі № 607/20397/23 від 20 жовтня 2023, та його ознайомлено з кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження вказаної програми, що засвідчено його підписом.

Згідно направлення на проходження корекційної програми ОСОБА_4 повинен був явитись до Центру корекційних програм м. Чортків для проходження програми для кривдників.

Однак, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомленим з порядком проходження програми для кривдників, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки та відбувати призначений судом обмежувальний захід ухиляється від проходження програми для кривдників.

Станом на березень 2024 року не відбув корекційну програму та на даний час ОСОБА_4 без поважних причин продовжує ухилятися від проходження програми для кривдників.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України, тобто умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 та ст.390-1 КК України, визнав повністю за обставин, викладених у обвинувальних актах, відповідно до ст.63 Конституції України від дачі показань відмовився, у судових дебатах вибачився перед потерпілою.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 та ст.390-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю, та кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи; та за ст.390-1 КК України, а саме: умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 , 2007 року народження, та дочку ОСОБА_7 , 2009 року народження, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, серед яких передбачене ст.126-1 КК України є відноситься до нетяжкого злочинів, а передбачене ст.390-1 КК України до кримінального проступку, особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, з огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції статей обвинувачення, а саме: за ст. 126-1 КК України та ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду, а остаточне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 126-1 та 390-1 КК України, слід призначити із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов відсутній.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, ст. ст. 50, 59-1, 65, 66, 67, 126-1, 390-1 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць;

- за ст.390-1 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ст.ст.126-1, 390-1 КК України, призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Згідно з ч.1, п.п.3,4 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1