Провадження № 11-сс/4823/206/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби України в Чернігівській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 22 червня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жилинда Російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та з урахуванням наявності ризиків, а саме, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадження іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, передбаченого ст. 195 КПК України. Вважає посилання слідчого судді про можливість перешкоджання ОСОБА_8 кримінальному провадженню, знищення або спотворення будь-яких речей чи документів хибним, оскільки всі речі, а саме мобільний телефон та комп`ютер, які стосуються цього провадження вже вилучені та знаходяться у сторони обвинувачення. Також помилковими вважає посилання суду про можливість його переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має наміру переховуватися та буде з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді за першим викликом. Також не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки розуміє всі наслідки. Наголошує на недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що є всі підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

У апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить переглянути ухвалу слідчого судді та скасувати її як незаконну. Вважає порушеними його конституційне право на особисте життя та міжнародні норми прав людини стосовно нього, оскільки при незаконному обшуку у нього неправомірно вилучено мобільний телефон та переглянуто його особисті листування. Також зазначає, що йому було призначено адвоката, однак він від нього відмовився, проте цю вимогу було проігноровано. Звертає увагу на свою невинуватість, на незадовільний стан здоров`я та не надання йому медичної допомоги. Просить негайно його відпустити з-під варти.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційні скарги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, позицію підозрюваного та його захисника, які наголошували на задоволенні своїх вимог, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні слідчого відділу Управління Служби України в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

24.04.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та затримано уповноваженою службовою особою відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615

КПК України, у зв`язку із наявною інформацією, що підозрюваний

ОСОБА_8 може вчинити втечу з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідчим суддею установлено наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, розуміючи, що він вчинив тяжкий злочин, відчуваючи невідворотність майбутнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, може змінити місце свого проживання, а також перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та поданий ними в розшук 16.01.2024; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме, комп`ютерну техніку та мобільні телефони, які використовувалися ним з метою створення сприятливих умов у процесі вчинення, та розуміння вчинення ним тяжкого злочину; може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, та вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема продовжити публікувати на своєму каналі «ЗвиЧАЙний хлопецЬ» на медіахостингу YouTube чи подібних інформаційних ресурсів, схожі на ці публікації, де крім іншого, призиває користувачів відеохостингу YouTube до насилля щодо працівників правоохоронних органів та співробітників ТЦК та СП , чим забезпечить належне підтримання умов для перешкоджання діяльності військовослужбовців ТЦК та СП . ОСОБА_8 у месенджері «Viber» під час спілкування з іншими особами надає консультації по ухиленню від військової служби, а тому дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком правильно з урахуванням мети і підстав застосування запобіжного заходу дійшов висновку про необхідність застосування до нього саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги статей 178, 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, те, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, із врахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, майнового стану.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в цьому випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнути ризиків, вказаних у ст.177 КПК України.

На основі аналізу зібраних матеріалів, судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги захисту про те, що по справі не доведено існування ризиків є необґрунтованими, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 місцевий суд врахував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання підозрюваного під вартою. Крім того, такі доводи не спростовують доведених стороною обвинувачення на цьому етапі ризиків, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування саме такого запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, ті обставини, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу її автор, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .

Обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчим суддею розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів, проте, аналізуючи матеріали та з урахуванням того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав твердити про неправомірність застосування саме такого запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду і вчиняти інші правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість зміни виду запобіжного заходу, на чому наголошує сторона захисту.

Щодо наявності у підозрюваного ряду захворювань, на існування яких посилається апелянт, то вони були предметом розгляду слідчого судді, і колегія суддів не вбачає на даний час надмірної тривалості тримання підозрюваного під вартою, оскільки бере до уваги обґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, із сукупністю ризиків, встановленими слідчим суддею. Даних, які б вказували на те, що у обвинуваченого наявні хвороби, які виключають його можливість перебування в умовах ізоляції, матеріали провадження не містять, також їх не надано і у судовому засіданні апеляційного суду. Також у матеріалах справи не міститься жодних медичних документів з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_8 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в СІЗО, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

На цей час таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи апелянтів про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю, апеляційний суд до уваги не бере, адже колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження, надані слідчим, та не установлено підстав для зміни обраного підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування. Крім того, такий запобіжний захід не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_8 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Інші доводи апеляційних скарг не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_8 , а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4