Провадження № 1-кп/537/202/2024
Справа № 537/2185/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 07.02.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

03.05.2024 до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з Полтавської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 07.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 вказав, що обвинувальний акт відповідає положенням ст. 291 КПК України, угода в кримінальному провадженні не укладалась, відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п. п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, тому вважає за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні. Окрім того, прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні зазначила, що підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, оскільки ризики передбачені КПК України прокурором не доведені. Вказала, що обвинувачений не переховувався від органу досудового розслідування, не був в розшуку, так як його затримали майже відразу, тому ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування є надуманим. Окрім того, останній не заперечує свою причетність щодо заподіяння тілесних ушкоджень, які спричинило смерть, він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, надавав покази і пояснення під час обрання запобіжних заходів. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не є безумовною підставою щодо обрання або продовження найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Щодо ризику впливати на свідків, то захисник зазначила, що жодних заяв від останніх про те, що обвинувачений будь-яким чином впливав на них прокурором не надані, тому цей ризик є також надуманим. Пояснила, що ОСОБА_4 раніше не судимий, тому вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній буде вчиняти інші кримінальні правопорушення є необґрунтованим. З огляду на те, що в обвинувачений має малолітню дитину, яку він забезпечував до затримання, постійне місце проживання в м. Кременчуці, не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування ОСОБА_5 просить суд обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає за можливе призначити справу до розгляду.

Потерпіла ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить провести підготовче засідання та судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_4 без її участі, у зв`язку із поганим самопочуттям та не можливістю здійснення безпечного виїзду з місця свого проживання (м. Селидове) через активні бойові дії на території області.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи суд, вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04.04.2024 продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 08.05.2024.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Гарькавий проти України", N 25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. "с" Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжкими злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Зі змісту ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04.04.2024 про продовження строку тримання під вартою вбачається встановленою обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого йому злочину.

При вирішенні клопотання прокурора суд з дотриманням положень ст. 178 КПК України враховує особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, непрацює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, медичних висновків що містять докази, які б обґрунтовано давали суду підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах установи попереднього ув`язнення суду не надано.

Судом встановлено, що ризик, який полягає у переховуванні від органів досудового розслідування та суду доведений належним чином, оскільки ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до від семи до п`ятнадцяти років, тому з метою ухилення від покарання він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Європейський суд у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.91 вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Окрім того, суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів". Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти від настання вищеперерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно положень п. 4, п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину який інкримінують обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Щодо призначення справи до судового розгляду судом встановлено, що дана кримінальна справа підсудна Крюківському районному суду міста Кременчука Полтавської області.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття судом рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до судового розгляду.

Керуючись ст. 27, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 314, 315, 316, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 06 травня 2024 року з 14 години 50 хвилин і до 04 липня 2024 року до 14 годин 50 хвилин, без визначення розміру застави.

Кримінальне провадження №0000087 від 07.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України призначити до розгляду у судовому засіданні в залі Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області на 14 травня 2024 року о 13 год. 30 хв.

В судове засідання викликати прокурора, інших учасників кримінального провадження.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 09.05.2024.

Суддя ОСОБА_1