ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Чернівецької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовлено.

Доводи апеляційної скарги.

Апелянт ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя посилається на відсутність суспільної небезпечності в порушенні процесуальних прав особою, що здійснює розслідування в кримінальному провадженні та вважає, що даний факт не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

ЄУНСС №727/5494/24 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_7

Провадження №11-сс/822/177/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 309 КПК України

Вказує, що факт звернення з таким клопотанням підтверджується відповіддю начальника п`ятого відділу (з дислокацією в м. Чернівцях) ТУ ДБР за вих.№1346 від 09.05.2024, котре було зроблено в усній формі на «гарячу лінію» ДБР у м. Хмельницькому, в якій керівник п`ятого слідчого відділу вимагає безпідставно подачі письмового клопотання, проте згідно ч.1 ст. 221 КПК України така вимога є безпідставною.

Також слідчий суддя стверджує, що до поданої заяви не додано доказів про скоєння кримінального правопорушення, однак такі докази можна отримати виключно в межах кримінального провадження дослідивши аудіозапис його телефонного дзвінка на «гарячу лінію», оскільки в нього немає технічної можливості надати даний запис його усного звернення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Чернівецької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В скарзі посилається на те, що 28 травня 2024 року він звернувся до прокуратури Чернівецької області із заявою про забезпечення йому доступу до матеріалів кримінальних проваджень, що розслідуються працівником ДБР ОСОБА_8 , який порушує його процесуальні права, що являється повідомленням про скоєння кримінального правопорушення, однак відомості про це внесені не були.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що в поданій ОСОБА_6 заяві від 28 травня 2024 року не вбачається обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та не наведено об`єктивних даних, які б свідчили про реальну необхідність внесення відомостей до ЄРДР, однак із заяви вбачається незгода ОСОБА_6 із діями слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівцях) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_9 , які, на думку заявника, полягають в обмеженні його права на ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень, у яких він є потерпілим, а тому в задоволенні скарги відмовив.

Позиції учасників апеляційного провадження у судових дебатах.

Заявник ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив скасувати рішення слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подану скаргу.

Прокурор вважав ухвалу слідчого судді законною і просив відмовити в задоволенні апеляції.

Мотиви Суду.

Встановивши зміст ухвали слідчого судді та вимоги апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Одними із загальних засад, яким за своїм змістом та формою має відповідати будь-яке кримінальне провадження, є доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст. 7 КПК України) та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п.17 ч.1 ст. 7 КПК України).

Так, ч.1 ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Зокрема, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про злочин (п.1 ч.1 ст. 303 КПК України).

Метою наведеної вище норми є забезпечення судом початку досудового розслідування за кожною подією ймовірного вчинення злочину, про яку особа (потерпілий чи заявник) повідомила уповноваженого суб`єкта, але останній допустив бездіяльність щодо початку досудового розслідування за цими обставинами. Зазначена мета є досягнутою, зокрема, в разі постановлення за скаргою особи ухвали про зобов`язання уповноваженого суб`єкта внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою особи. При цьому реалізація положень цієї норми забезпечує досягнення завдань кримінального провадження.

На думку колегії суддів, вищезазначених вимог закону слідчим суддею, при постановленні оскаржуваної ухвали, було дотримано в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2024 ОСОБА_6 звернувся до Чернівецької обласної прокуратури із заявою про забезпечення йому доступу до матеріалів кримінальних проваджень, що розслідуються працівником ДБР ОСОБА_8 , який порушує його процесуальні права, що являється повідомленням про скоєння кримінального правопорушення.

29 травня 2024 року заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 листом повідомив ОСОБА_6 про те, що в поданій ним заяві не наведено конкретних даних про вчинення слідчим ДБР кримінальних правопорушень, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР на даний час відсутні.

Згідно відповіді №1346/ГЛ від 09.05.2024 керівника п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівцях) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_10 , ОСОБА_6 повідомлено про те, що станом на 24.05.2024 року до слідчого відділу не надходили клопотання та/або заяви, про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами кримінальних проваджень, у яких він бере участь, як потерпілий. Для забезпечення реалізації даного права, пропонуються звернутися до слідчого відділу з відповідним письмовим клопотанням (заявою) в порядку ст. 221 КПК України.

Отже, приписи ст. 214 КПК України необхідно оцінювати у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом.

В силу вимог ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесений короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі п.2 Розділу ІІ «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 р., відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як вірно встановив слідчий суддя, аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Якщо у заяві чи повідомленні відсутні вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вони не можуть вважатися такими, що підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене узгоджуються з практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, наведеній у постанові від 30.09.2021, справа №556/450/18, що має враховуватись судом відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак його вчинення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Частина 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, слідчий і прокурор, хоча й не проводять до моменту внесення в ЄРДР перевірку обставин, викладених в заяві, однак аналізують її зміст на предмет наявності достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Якщо у заяві чи повідомленні відсутні вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вони не можуть вважатися такими, що підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то кримінальне провадження не може бути розпочато.

Аналізуючи надані апеляційному суду матеріали, колегія вважає, що в них відсутні відомості, які б об`єктивно свідчили про ймовірність вчинення певною особою (слідчого ОСОБА_11 ) будь-яких кримінальних правопорушень, як на тому наголошує скаржник у своїй скарзі. Апелянтом не наведено, не конкретизовано та не обґрунтовано вагомих обставин, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочину у особи, дії якої він вважає протиправними, і які вказують на необхідність початку досудового розслідування.

Матеріали провадження свідчать, що скаржник висловлює загальні припущення про ймовірне вчинення протиправних дій певною особою, однак, такі припущення й незгода із судовим рішенням не свідчить про його неправосудність чи злочинність, або зловживання суддею своїм службовим становищем під час його винесення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя перевіряючи скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Чернівецької області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, умотивувавши своє рішення правильно відмовив у задоволені скарги останнього.

Керуючись ст.ст. 303-309, 392, 404, 405, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3