справа № 274/1506/24 провадження № 1-кс/0274/397/24
У Х В А Л А

Іменем України

21.02.2024 року м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000164 від 16.02.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в:

19.02.2024 р. ст.слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_3 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, згідно якого просить накласти арешт на майно із забороною володіння, користування та розпорядження ним, а саме на розписку ОСОБА_5 від 23.01.2024 р. про отримання повістки, вилучену під час огляду місця події 16.02.2024 р. в службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якої є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000164 від 16.02.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 15.02.2024 р. до Бердичівського РВП надійшли матеріали з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до яких військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби, отримавши повістку про прибуття до пункту попереднього збору військовозобов`язаних на 08.00 год. 27.01.2024 р. для відправки у команду, у зазначений час та дату останній не прибув, про причини не прибуття не повідомив, таким чином ухиляється від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

16.02.2024 р. під час проведення огляду місця події в службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що по АДРЕСА_1 , було вилучено розписку ОСОБА_5 від 23.01.2024 р. про отримання повістки.

Відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим. Відповідно до ст. 98 КПК України вилучене майно являється речовим доказом.

Ст.слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Володілець майна - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся через слідчого. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що слідчим відділом Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000164 від 16.02.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Встановлено, що 15.02.2024 р. за № 2264 Бердичівським РВП ГУНП в Житомирській області було зареєстровано повідомлення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кримінального правопорушення за ст. 336 КК України.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 16.02.2024 р. встановлено, що свідок є військовозобов`язаним, визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби, тому 23.01.2024 р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було вручено повістку про прибуття до пункту попереднього збору військовозобов`язаних на 08.00 год. 27.01.2024 р. для відправки у команду, однак у зазначений час та дату останній не прибув, про причини не прибуття не повідомив, оскільки він відмовляється від проходження військової служби.

Згідно протоколу огляду місця події від 16.02.2024 р., який був проведений в службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було вилучено розписку на ім"я ОСОБА_5 про отримання повістки, отриману 23.01.2024 р., на якій міститься підпис ОСОБА_5 . Вказану розписку поміщено до паперового конверту та вилучено до Бердичівського РВП.

Отже, існують достатні підстави вважати, що вилучена під час огляду місця події розписка ОСОБА_5 від 23.01.2024 р. про отримання повістки зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є доказом злочину.

Тому постановою старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 16.02.2024 р. вилучену під час огляду місця події розписку ОСОБА_5 від 23.01.2024 р. про отримання повістки визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000164 від 16.02.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.

Слідчим суддею встановлено, що вилучена під час огляду місця події розписка про отримання повістки на ім"я ОСОБА_5 від 23.01.2024 р., володільцем якої є ІНФОРМАЦІЯ_2 , має значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та яка була вилучена з метою її збереження, можливості уникнення її приховування, пошкодження, знищення, відчуження.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування, та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і як наслідок доказової бази, враховуючи необхідність призначення судової експертизи та проведення ряду слідчих дій, виникла необхідність у накладенні на них арешту, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000164 від 16.02.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною володіння, користування та розпорядження ним, а саме на розписку про отримання повістки на ім"я ОСОБА_5 від 23.01.2024 р., на якій міститься підпис ОСОБА_5 , вилучену згідно протоколу огляду місця події від 16.02.2024 р. в службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якої є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 .

Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1