Справа №: 148/1994/22
Провадження № 1-кп/148/34/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тульчин клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 про призначення додаткового слідчого експерименту за участю обвинуваченого в кримінальному провадженні № 0000121 від 19.05.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тульчинський районний суд Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про призначення додаткового слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні в порядку ст. 240 КПК України, посилаючись на встановлені, на його думку, під час допиту експерта ОСОБА_7 , який проводив експертизу №6932/6932/22-21 від 08.11.2022 року по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, з метою усунення протирічь, які виявлені у висновку експерта, а саме: свідчення водіїв на попередньому слідчому експерименті, які взяті до уваги експертом при проведенні експертизи є необґрунтованими; не встановлено місце розташування автомобіля «Авео» до початку його гальмування, що вливає на розрахунки експерта про розвиток та механізм ДТП; не ставилося та не з`ясовувалося питання про рух автомобіля «Авео» при гальмуванні на заокругленій дорозі; слідчі експерименти попередні не відповідають самому огляду місця події, не зазначено відстані до заокругленої дороги; не зазначено у слідчих експериментах відстані моменту виникнення небезпеки для водія автомобіля «Авео», що призвело до неможливості надання експертом відповіді у п. 10 висновку експертизи; розташування автомобіля та скутера на попередньому слідчому експерименті не відповідає схемі ДТП та фото висновку експертизи просив клопотання задовольнити

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, посилаючись на те, що на досудовому слідстві тричі проводився слідчий експеримент з обвинуваченим у тому числі за клопотанням захисника обвинуваченого, зауважень від останніх не надходило. Просив в задоволенні клопотання відмовити.

В судовому засіданні представник потерпілої, адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання захисника, посилаючись на те, що клопотання є надуманим, що приводить до затягування розгляду кримінального провадження. Просив в задоволенні клопотання відмовити.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК.

Показання підозрюваного в будь-якому випадку не можуть бути судовим доказом, у той час як протоколи слідчих (розшукових) дій після їх оцінки судом із точки зору належності, допустимості і достовірності набувають значення судового доказу.

Захисник обвинуваченого заявляючи клопотання про проведення повторного слідчого експерименту з обвинуваченим посилався тільки на його повторний допит. Щодо залучення експертів чи інших фахівців в певній галузі, питання не ставив.

Посилання захисника в клопотанні щодо усунення протиріч, які ним виявлені у висновку експерта, у судовому засіданні зазначені не були.

Посилання захисника на те, що свідчення водіїв на попередньому слідчому експерименті, які взяті до уваги експертом при проведенні експертизи є необґрунтованими, також є безпідставними та надуманим, оскільки захисником не наведено в чому полягає необґрунтованість показів водіїв зазначених в слідчому експерименті.

Посилання захисника на те, що не встановлено місце розташування автомобіля «Авео» до початку його гальмування, що вливає на розрахунки експерта про розвиток та механізм ДТП, також є безпідставними, оскільки експерти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що початок гальмування автомобіля «Авео» відбулося по центру дороги в напрямку зустрічної смуги руху, оскільки ліва сторона автомобіля знаходилася на смузі зустрічного руху, а права сторона автомобіля знаходилася на смузі в напрямку руху автомобіля «Авео», при цьому ширина проїзної частини дороги в місці зіткнення 5.2 м.. Гальмівний шлях до зіткнення зафіксований на схемі ДТП та становить 7,7 м., саме зіткнення відбулося на смузі зустрічного руху та після зіткнення автомобіль продовжив гальмування ще 6.7 м. з відхиленням ліворуч до повної зупинки автомобіля. При цьому водій скутера рухалася в своїй смузі руху.

Щодо не поставлення питання про рух автомобіля «Авео» при гальмуванні на заокругленій дорозі та відстань до заокругленої дороги, важливого значення по справі воно не має.

Посилання захисника на те, що не зазначено у слідчих експериментах відстані моменту виникнення небезпеки для водія автомобіля «Авео», що призвело до неможливості надання експертом відповіді у п. 10 висновку експертизи, також безпідставні, оскільки експерт ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що ширина проїзної частини дороги в місці зіткнення 5.1 м., якщо розділити то 2,55 м. в кожному напрямку, ширина автомобіля 1,6 м., початок гальмування автомобіля «Авео» відбулося на відстані 7.3 м. від правої частини дороги, тобто на зустрічній смузі руху, перешкоди транспортному засобу «Авео» на план-схемі ДТП не зафіксовано, таким чином перешкоди або небезпеки для водія автомобіля «Авео» не було, згідно правил дорожнього руху він повинен був рухатися як найближче до правого краю дороги.

Матеріали провадження містять достатні підстави для висновку про те, що два протоколи слідчих експериментів з обвинуваченим від 23.08.2022 року у тому числі за клопотанням захисника обвинуваченого від 21.10.2022 року відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК, при цьому зауважень ні у обвинуваченого ні у його захисника при проведенні не було.

Посилання захисника на те, що між поясненнями потерпілої та обвинуваченого, є певні розбіжності не є підставою для проведення слідчого експерименту в порядку ст. 240 КПК України, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню не тільки слідчим експериментом, а сукупністю інших належних та допустимих доказів, оцінка яким має бути надана судом у нарадчій кімнаті при постановлені вироку.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що проведення слідчого експерименту з метою перевірки показань обвинуваченого по даному кримінальному провадженню є недоцільним та безпідставним, а тому клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 240, 332, 360, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 про призначення додаткового слідчого експерименту за участю обвинуваченого в кримінальному провадженні № 0000121 від 19.05.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1