1Справа № 335/2882/24 1-кс/335/1068/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2023 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ткварчелі Грузії, грузина, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
13.03.2024 року слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням погодженим прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування.
Вказане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час та місці, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання з метою збуту боєприпасів, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої в ході досудового слідства особи два предмети схожих на корпус гранати Ф1, два предмети схожих на корпус гранати РГН, два предмети схожих на підривач УЗРГМ та два предмети схожих на підривач УДЗ, які у подальшому зберігав у невстановленому під час досудового слідства місці. Після чого, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, порушуючи «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, 11.01.2024 року переніс на територію гаражного кооперативу «Дніпро-2» по провулку Низовому в м. Запоріжжя та приблизно о 14:00 год. того ж дня під час оперативної закупки незаконно збув їх ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 5000 гривень.
Згідно висновку експерта від 15.01.2024 року № СЕ-19/108-24/797-ВТХ надані на дослідження предмети еліпсоїдної форми є корпусами бойової ручної оборонної осколкової гранати ф-1 промислового виготовлення, до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться.
Надані на дослідження предмети сферичної форми є корпусами бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН промислового виготовлення, до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться.
Надані на дослідження предмети циліндричної форми є бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху).
Надані на дослідження предмети напівсферичної форми є бойовими ударно-дистанційними запалами УДЗ, промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху).
Надані на дослідження корпуси бойових ручних гранат Ф-1 в конструктивному поєднанні з наданими на дослідження бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ-2 є вибуховими пристроями військового призначення, а саме бойовими ручними гранатами Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів.
Надані на дослідження корпуси бойових ручних гранат РГН в конструктивному поєднанні з наданими на дослідження бойовими ударно- дистанційними запалами УДЗ є вибуховими пристроями військового призначення, а саме бойовими ручними гранатами РГН промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів.
Тим самим, органом досудового розслідування, встановлено достатню кількість доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Крім того, ОСОБА_4 , при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час та місці, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання з метою збуту боєприпасів та вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої в ході досудового слідства особи предмет зовні схожий на автомат АК-74 № НОМЕР_1 з магазином, тридцятьма предметами зовні схожими на патрони калібру 5,45 з маркуванням «85 3», предмет, зовні схожий на корпус гранати Ф1 з маркуванням «386 282-81 Т», предмет, зовні схожий на підривач з маркуванням на важелі «УЗРГМ-2 114-81 583» які в подальшому без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, порушуючи «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, переніс у невстановлене в ході досудового слідства місце де зберігав з метою подальшого збуту.
19.01.2024 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, знаходячись на території ЦПКтаВ «Дубовий Гай» по вул. Глісерній в м. Запоріжжя, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу вогнепальної зброї та бойових припасів, під час проведення оперативної закупки збув ОСОБА_7 зазначені вище предмет зовні схожий на автомат АК-74 № НОМЕР_1 з магазином, тридцятьма предметами зовні схожими на патрони калібру 5,45 з маркуванням «85 3», предмет, зовні схожий на корпус гранати Ф1 з маркуванням
Згідно висновку експерта від 20.01.2024 року № СЕ-19/108-24/1258-БЛ наданий на дослідження предмет, схожий на автомат з магазином є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю автоматом конструкції Калашнікова «АК-74», калібру 5,45х39 мм, заводський номер НОМЕР_1 , промислового виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), 1985 рік. Автомат придатний до стрільби.
Надані на дослідження 30 предметів, схожих на патрони є боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, наприклад: автоматів конструкції Калашнікова (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів конструкції Калашнікова (РПК-74) та їх модифікації. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.
Таким чином, ОСОБА_4 придбав, носив, зберігав та збув вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Тим самим, встановлено достатню кількість доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
20.01.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2024 року, до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 19.03.2024 року, із можливістю внесення застави у розмірі 60 560 грн. 00 коп. У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 11.03.2024 року, строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 20.04.2024 року включно.
Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується
Однак внаслідок особливої складності провадження, досудове розслідування неможливо закінчити у зазначений строк, оскільки для цього потрібно провести ряд процесуальних та слідчих дій, а саме:
- отримати у повному обсязі та долучити до кримінального провадження матеріали, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , у тому числі про зняття та погашення минулих судимостей;
- у встановленому законом порядку долучити до матеріалів кримінального провадження результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій, а також процесуальні документи, які підтверджують допустимість результатів проведення НС(Р)Д як доказів;
- виконати інші необхідні слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні, необхідність у яких виникне за результатами попередніх слідчих дій;
- здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомлення з ними підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника відповідно до вимог ст. 290 КПК України;
- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, копії яких вручити підозрюваному та захиснику.
Зазначені процесуальні та слідчі дії не було проведено раніше через великий обсяг обставин, які підлягають доказуванню, оскільки під час розслідування проведена значна кількість процесуальних дій, за результатами яких виникла потреба у проведенні додаткових та нових слідчих і розшукових дій.
Процесуальні дії, які потрібно провести, необхідні для повного і неупередженого розслідування і їх результати матимуть значення для судового розгляду.
Слідчий вказує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за вищенаведених обставин та його вина підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями свідків, результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, матеріалами оперативних закупок, оглядами місця події, висновками експертів, речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), а також, наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано:
- наявністю вагомих доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;
- відсутністю у підозрюваного: стійких соціальних зв`язків, оскільки останній не має місця реєстрації та постійного місця мешкання, постійного місця роботи, а отже джерела прибутку.
Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семі років, та відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів. Тому підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути застосоване до нього судом, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Також, з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків шляхом вмови, підкупу, залякування тощо, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що є ризиками передбаченими п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, а також стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразового засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимості за які не зняті та не погашені, що дає підстави вважати, що останній залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наведені ризики встановлені та підтверджені слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя при винесенні ухвали від 21.01.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на даний час не змінились, не зменшились та не зникли.
Водночас, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного з наступних причин:
- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити підозрюваним дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- особиста порука на адресу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Запорізької обласної прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 ;
- домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що
ОСОБА_4 не має постійного місця реєстрації, до затримання проживав на орендованій квартирі та фактично не має місця, у якому може виконуватись вказаний запобіжний захід, також підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи.
Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний щодо клопотання слідчого залишив думку при собі.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти клопотання слідчого не заперечувала.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши в нарадчій кімнаті клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
20.01.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2024 року, до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 19.03.2024 року, із можливістю внесення застави у розмірі 60 560 грн. 00 коп. У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 11.03.2024 року, продовжено до трьох місяців, тобто до 20.04.2024 року включно.
Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою закінчується 19.03.2024 року, однак закінчити досудове розслідування у вказаний термін не вдається можливим у зв`язку зі складністю даного провадження та великим обсягом процесуальних, слідчих (розшукових) дій.
При вирішенні даного клопотання слідчий суддя приходить до наступного.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
У відповідності до положень ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» від 26.06. 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове слідство не закінчено, та для його закінчення та складання обвинувального акту та передачі його до суду необхідно провести низку процесуальних та слідчих дій, перелік яких наведено в клопотанні органу досудового розслідування.
Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, яка перевірялась під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та підтверджується вагомими доказами, достатніми на даній стадії досудового розслідування для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Положеннями Кримінального процесуального кодексу України визначено, що про обґрунтованість підозри можуть свідчити оформлені належним чином протоколи слідчих (розшукових) дій, долучені до матеріалів кримінального провадження предмети та документи, які є речовими доказами, висновки експертів тощо.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.
Також слід зауважити, що в рамках розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою суд не вправі давати оцінку належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні, а лише досліджує підстави наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наданих стороною обвинувачення.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Виходячи з викладеного вище, враховуючи, що обставини та підстави підозри до цього часу не змінились, наявні та встановлені судом ризики, які не зменшились, а також ті процесуальні та слідчі дії, які слід вчинити у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя надходить до висновку про наявність підстав згідно ст. 199 КПК України продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
При цьому, слідчий суддя враховує про наявність обґрунтованої підозри та ризиків, встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, вчинив в період коли був умовно-дострокового звільнений з місць позбавлення волі, а тому підстав стверджувати, що ці ризики на даний час зменшились чи відпали слідчим суддею при розгляді даного клопотання не встановлено та стороною захисту до суду не надано.
Також, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються дані, що характеризують особу підозрюваного, те, що останній має вищу освіту, неодружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає.
Слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні ОСОБА_4 та його захист не повідомили про існування обставин, які б свідчили про безпідставне затягування досудового розслідування кримінального провадження, а також, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, які виникли внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування, а також про неможливість подальшого перебування ОСОБА_4 в умовах попереднього ув`язнення. Сторона захисту не заперечує поти задоволення клопотанян слідчого.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строків тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на умовах визначених ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (справа № 335/398/24). З урахуванням всіх обставин даного кримінального провадження, характеру вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку не зменшувати розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 у сумі 60 560 грн. 00 коп., раніше визначений слідчим суддею, оскільки вважаю, що саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та виконання завдань кримінального провадження.
Керуючись вимогами ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 193-194, 199, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити дію строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 37 днів, у межах строку досудового розслідування до 20.04.2024 року включно, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (справа № 335/398/24).
Про прийняти рішення повідомити Державну установу «Запорізький слідчий ізолятор».
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15.03.2024 року.

Повний текст ухвали виготовлено 15.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1