Справа № 756/1433/24
Номер провадження № 1-кп/756/1005/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який офіційно не працює, має вищу освіту, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 15.02.2023 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання в виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 16.11.2023, приблизно о 19 год. 45 хв., ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину «Сільпо», за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 1-б , де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний умисел у вказаний день, час та місці ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, будучи впевненим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, узяв з холодильника одну банку ікри лососевої «Спецпосол з/б», вартістю 799 грн 00 коп., що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_5 заховав вказану банку ікри до внутрішньої кишені курточки, в яку був одягнений, пройшов лінію кас, умисно не розрахувавшись за товар та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Унаслідок учинення злочину, ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у розмірі 799 грн 00 коп.

1.2. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене в умовах воєнного стану.

1.3. 19.11.2023, приблизно о 14 год. 20 хв., ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину «Сільпо», за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 1-б, де у нього виник умисел, спрямований таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи повторно, в умовах воєнного стану, у вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 , будучи впевненим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, узяв з холодильника одну банку ікри лососевої «Спецпосол з/б», вартістю 799 грн 00 коп., що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_5 заховав вказану банку ікри до внутрішньої кишені курточки, в яку був одягнений, пройшов лінію кас, умисно не розрахувавшись за товар та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Унаслідок учинення злочину, ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у розмірі 799 грн 00 коп.

1.4. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно, в умовах воєнного стану.

1.5. 19.11.2023, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебував у приміщенні магазину «Сільпо», за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 1-б, де у нього виник умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи повторно, в умовах воєнного стану, у вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 , будучи впевненим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, узяв з холодильника одну банку ікри лососевої «Спецпосол з/б», вартістю 799 грн 00 коп., що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Продовжуючи вказані дії, ОСОБА_5 заховав вказану банку ікри до внутрішньої кишені курточки, в яку був одягнений, пройшов лінію кас, умисно не розрахувавшись за товар та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Унаслідок учинення злочину, ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у розмірі 799 грн 00 коп.

1.6. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно, в умовах воєнного стану.

1.7. 29.11.2023, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину «Сільпо», за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 1-б, де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи наведений умисел, у вказаний день, час та місці, діючи повторно, в умовах воєнного стану ОСОБА_5 , будучи впевненим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, узяв з холодильника одну банку ікри лососевої «Спецпосол з/б», вартістю 799 грн 00 коп., що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Продовжуючи наведені дії, ОСОБА_5 заховав вказану банку ікри до внутрішньої кишені курточки, в яку був одягнений, пройшов лінію кас, умисно не розрахувавшись за товар та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Унаслідок учинення злочину, ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у розмірі 799 грн 00 коп.

1.8. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно, в умовах воєнного стану.

1.9. У ОСОБА_5 , який був засуджений 15.02.2023 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, у не встановлений день, час та місці виник умисел на придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено без мети збуту. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_6 за не встановлених обставин придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку почав зберігати без мети збуту.

10.12.2023, приблизно о 02 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 32-а, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений, останній повідомив, що має при собі відповідну психотропну речовину.

У подальшому, під час огляду місця події ОСОБА_5 добровільно надав для вилучення речовиною білого кольору, яка була упакована в полімерний пакетик із пазовою застібкою.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена в ОСОБА_5 10.12.2023 та надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,181 грам.

1.10. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, учинене протягом року після засудження за цією статтею ( ч. 1 ст. 309 КК України).

1.11. 10.12.2023, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину «Сільпо», за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 1-б , де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи вказаний умисел у вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 , будучи впевненим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, таємно викрав із холодильників одну банку ікри лососевої «Спецпосол з/б», вартістю 799 грн. та з полиці упаковку згущеного молока «Первомайський МКК 8,5%», вартістю 63 грн 00 коп. вартістю 63 грн., які належать ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Продовжуючи вказані дії, ОСОБА_5 заховав вказаний товар під верхню одежу, пройшов лінію кас, умисно не розрахувавшись за товар та направився на вихід із магазину, однак свій умисел до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охороною магазину «Сільпо».

1.12. Унаслідок учинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг спричинити майнову шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на загальну суму 862 грн.

1.13. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке не було закінчено з причини, що не залежали від його волі, учинене повторно, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1 Прокурори у судовому засіданні зазначили, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміновані злочини вчинені обвинуваченим. При цьому просив урахувати як обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди. Тому просили суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309, 70, 71 КК України в виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, зокрема час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 10.12.2023 його було виявлено працівниками поліції та при собі тримав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку до цього придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу. Окрім цього, 16.11.2023, 19.11.2023, 29.11.2023, перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «СІЛЬПО-ФУД взяв продукти харчування, не розрахувавши за товар, вийшов з вказаного магазину, окрім цього, 10.12.2023 перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «СІЛЬПО-ФУД взяв продукти харчування, однак його дії помітили працівники охорони та зупинили його поза межами ліній. Учинив через те, що хоча і підробляв різноробочим, але коштів на власні потреби - житло, харчування та лікування, не вистачало. Свою поведінку засуджує, розуміє наслідки, завдану шкоду повністю відшкодував.

2.1.3. Представник потерпілого в судове засідання за викликом суду не прибув, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином. Між тим, сторони кримінального провадження про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого не заперечували.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею;

- ч. 4 ст. 185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану,

- ч. 4 ст. 185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, учинене повторно;

- ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), однак, кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, надав повністю інформацію про обставини подій, а також просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_5 як каяття

Аналогічну позицію було висловлено прокурорами у судовому засіданні, а також відображено в обвинувальному акті.

3.2. Крім того, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 повністю відшкоулдвав завдану шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у розмірі 3196 грн 00 коп., а отже вказані дії обвинуваченого мають бути враховані як обставина, що пом`якшує покарання.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

3.3. При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорій тяжких та нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме продуктами харчування. Наслідки вчинення злочинів, зокрема, що обвинувачений заволодів майном ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на загальну суму 3196 грн 00 коп., яка ним відшкодована. Окрім цього, внаслідок вчинення злочину ОСОБА_5 міг спричинити майнову шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на загальну суму 862 грн 00 коп., однак майно було повернуто потерпілому. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, учинив новий злочин в період іспитового строку.

4.3. При цьому, суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1, 75 КК України при призначенні покарання - відсутні, як і підстави для застосування покарання з іспитовим строком.

4.4. З урахуванням викладених обставин, характеру та виду вчиненого злочину, їх наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

4.5. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 слід призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

4.6. Між тим, судом вже наведено, що що ОСОБА_5 був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. З цих підстав, оскільки новий злочин учинено під час іспитового строку, ОСОБА_5 слід призначити покарання в порядку ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 15.02.2023, остаточно призначив покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, слід урахувати, що судом щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався, однак ураховуючи кількість учинених злочинів, а також те, що злочини вчинено в період іспитового строку, ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід в виді тримання під вартою, узявши під варту ОСОБА_5 в залі суду негайно.

5.2. Крім того, покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня набуття вироком законної сили, зарахував в якості відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 09.05.2024 до набуття вироком законної сили, а також строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 19.01.2024 до 16.03.2024, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає три дні домашнього арешту.

5.3. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/66290-НЗПРАП - від 18.12.2023 у розмірі 3029 грн. 12 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

5.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України (банка ікри лососевої «Спецпосол з/б», упаковка згущеного молока «Первомайський МКК 8,5%»), які передані на відповідальне зберігання ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», слід залишити у володінні останнього. Психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,181 грам, яка зберігається в камері речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Оболонського районного суд міста Києва від 15.02.2023, призначив остаточно ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Обрати ОСОБА_5 до набуття вироком законної сили запобіжний захід в виді тримання під вартою, узявши під варту ОСОБА_5 в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набуття вироком законної сили, зарахував в якості відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 09.05.2024 до набуття вироком законної сили, а також строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 19.01.2024 до 16.03.2024, виходячи з того, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні домашнього арешту.

Процесуальні витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/66290-НЗПРАП - від 18.12.2023 у розмірі 3029 грн. 12 коп. - стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази:

- банка ікри лососевої «Спецпосол з/б», упаковка згущеного молока «Первомайський МКК 8,5%»), які передані на відповідальне зберігання ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» - залишити у володінні останнього;

- психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,181 грам, яка зберігається в камері речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві -знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження для осіб, які не були під час оголошення вироку обчислюється з дня отримання ними його копії.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України, а особам, які не були присутніми під час його проголошення - спрямувати не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1