Дата документу 09.05.2024Справа № 554/3275/24
Провадження № 1-кс/554/5151/2024
У Х В А Л А

09 травня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі власниці майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000051 від 12 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000051 від 12 січня 2024 року, на належні останній автомобіль «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , чорного кольору S/N: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , та ключів від автомобіля з брелком «Toyota», а також ключі від приватної квартири, ключі від орендованої квартири, ключі від будинку (дачі) та від вольєру.

В обґрунтування клопотання зазначив, що з моменту вилучення вищезазначеного майна працівниками поліції, з 28 березня 2024 року, минув місяць, протягом якого орган досудового розслідування мав можливість провести всі необхідні дії з цим майном, а тому скасування накладеного арешту не зашкодить розслідуванню кримінального провадження. Разом із тим зазначив, що ОСОБА_3 має на утриманні матір та вітчима похилого віку, які являються інвалідами ІІ групи. Транспортний засіб є вкрай необхідним власниці для систематичного доставляння матері в лікарню, а також для підвезення лікарів додому до вітчима, який за станом здоров`я не має можливості пересуватися особисто. Зазначив, що внаслідок арешту транспортного засобу, заявниця постійно несе надмірні витрати грошей та часу, що не відповідає правовій доцільності та є надмірним тягарем для останньої, яка при цьому не має жодного відношення до кримінального провадження. Із-за арешту ключів від дачі матері ОСОБА_3 унеможливлений доступ до нерухомого майна. Зважаючи на викладене, вважав, що наразі відпала потреба в збереженні цього арешту та утримання майна ОСОБА_3 правоохоронними органами, в зв`язку з чим просив його скасувати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених, наголосивши на тому, що збереження арешту на зазначений вище транспортний засіб створює надмірний тягар для власниці та порушує конституційні права останньої на мирне володіння і користування належним їй на праві власності руховими майном.

Власниця майна ОСОБА_3 підтримала думку свого представника.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні частково заперечила проти задоволення клопотання, зазначивши, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, вилучене майно, зокрема й арештований автомобіль, являється речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, зокрема транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому арешт накладено обґрунтовано й потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження не відпала. Поряд із цим зазначила, що станом на момент розгляду клопотання необхідні слідчі дії з арештованим транспортним засобом проведені, а тому не заперечувала проти його повернення на відповідальне зберігання власниці.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні статті 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування та повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження і вимогою захисту основних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Із системного аналізу наведених норм КПК України можливо зробити висновок, що слідчому судді при вирішення питання накладення арешту майна, та при розгляді його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000051 від 12 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28 березня 2024 року у період часу з 15 год 01 хв до 18 год 17 хв, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено невідкладний обшук автомобіля «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , чорного кольору S/N: НОМЕР_2 , в ході якого було виявлено та вилучено в тому числі сам транспортний засіб, а також свідоцтво про його реєстрацію, ключі від нього та зв`язки ключів.

Постановою слідчого від 28 березня 2024 року вищезазначене майно було визнане речовим доказом в кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді від 02 квітня 2024 року було накладено арешт на вилучене 28 березня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіля марки «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_3 , чорного кольору, що знаходився в АДРЕСА_1 , зокрема свідоцтво про реєстрацію ТЗ марки «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , яке поміщене до паперового конверта НПУ; ключі від квартири та від автомобіля з брелком «Toyota», вилучені до паперових конвертів НПУ; автомобіль марки «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , чорного кольору, S/N: НОМЕР_4 та зв`язки ключів до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, метою накладення арешту на вказане майно було забезпечення збереження речових доказів, за наявності розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Виходячи з доводів прокурора, яка наголошувала на необхідності в збереженні спірного арешту, зважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, вилучене майно, в тому числі названий транспортний засіб, має статус речових доказів, так як відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, зокрема являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, може зберігати на собі його сліди та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, враховуючи правову підставу арешту, яка обумовлена метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час не відпала потреба в застосуванні щодо нього такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Разом із тим, враховуючи доводи клопотання адвоката щодо нагальної необхідності ОСОБА_3 в поверненні їй в користування арештованого автомобіля, оскільки на утриманні останньої перебувають матір та вітчим похилого віку, які являються інвалідами ІІ групи й потребують лікування, а транспортний засіб потрібен для доставки матері до медичного закладу та навпаки лікарів додому до вітчима, слідчий суддя вважає, що позбавлення заявниці, яка не має будь-якого відношення до кримінального провадження, прав володіння та користування належним їй транспортним засобом «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , в даному випадку є надмірно обтяжливим й зважаючи на відсутність в сторони обвинувачення заперечень щодо можливості передачі останнього на відповідальне зберігання його власниці, так як необхідні на даному етапі досудового розслідування слідчі дії з ним вже проведені, слідчий суддя приходиться до висновку про можливість передачі арештованого автомобіля та відповідно свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу й ключів від нього ОСОБА_3 , як власниці майна, на відповідальне зберігання та в користування, залишивши чинними заборони відчуження та розпорядження, зобов`язавши останню за першою вимогою надавати транспортний засіб для проведення необхідних слідчих дій з ним, що, на переконання слідчого судді, не створить перешкод у проведенні досудового розслідування.

Передаючи на відповідальне зберігання автомобіль власниці, слідчий суддя враховує, що за вчинення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт, передбачена кримінальна відповідальність за ст. 388 КК України, про що вважає за необхідне попередити власницю цього майна.

З огляду на викладене, клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000051 від 12 січня 2024 року, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000051 від 12 січня 2024 року, - задовольнити частково.

Автомобіль марки «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , чорного кольору, S/N: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ марки «Toyota Venza», д. н. з. НОМЕР_1 , та ключі від автомобіля з брелком «Toyota» передати на відповідальне зберігання з правом користування власниці ОСОБА_3 , зобов`язавши її за першою вимогою слідчого надавати вказаний транспортний засіб для проведення з ним слідчих дій.

Попередити власницю транспортного засобу ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6