Справа № 643/2960/24
Провадження № 1-кп/643/525/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003486, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

27.03.2024 до Московського районного суду м. Харкова в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, для розгляду.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.02.2024 стосовно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28.04.2024.

Ухвалою суду від 28 березня 2024 року по справі призначене підготовче судове засідання.

Потерпілий ОСОБА_6 направив суду заяву, в якій підготовче судове засідання просив провести без його участі.

Заперечень від учасників судового розгляду не надійшло.

Прокурор просила призначити справу до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Від захисника та обвинуваченого заперечень щодо призначення справи до судового розгляду не надійшло.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає можливим кримінальне провадження призначити до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи примирення у порядку ст.ст.468-469 КПК України до суду не надходило. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 27 КПК України, кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просила продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб. В обгрунтування клопотання зазначила, що відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Так, беручи до уваги те, що у ОСОБА_5 у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, санкцією статті КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, його злочинну діяльність викрито під час дії комендантської години, останній не працює, тобто не має законних джерел заробітку, крім цього, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, у органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного ОСОБА_5 можуть виникнути передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України спроби: переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, що може бути йому призначене у разі доведення його вини; незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_5 відомі їх анкетні дані та, в тому числі, місця мешкання, у зв`язку із чим він матиме можливість впливати на них; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки, ОСОБА_5 ніде не працює, законних джерел отримання заробітку не має, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. Також, ОСОБА_5 13.10.2023 засуджено Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечний тяжкий злочин у органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного ОСОБА_5 можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби: переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 скоїв умисний тяжкий корисливий злочин, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років позбавлення волі, побоюючись покарання яке загрожує, у разі визнання його винним може переховуватись від суду, також ОСОБА_5 не одружений, дітей та осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та стримуючих факторів; незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки вони на теперішній час не допитані безпосередньо судом та обвинуваченому відомо про місце їх проживання, контактні телефони, завдяки чому перебуваючи на свободі може мати можливість впливати на останніх з метою зміни показань під час досудового розслідування та в подальшому в суді; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 ніде не працює, законних джерел отримання заробітку не має, раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти власності.

Всі вищеперераховані ризики вказують на неможливість обрання будь- яких інших запобіжних заходів не пов`язаних з обмеженням особистої свободи для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На даному етапі кримінального провадження сторона обвинувачення не просить суд вирішити питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Вказане також знайшло своє відображення у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», який вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, вищенаведені факти доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені н.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків; недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказаний запобіжний захід відповідає характеру кримінального правопорушення, суспільному інтересу.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики прокурором необгрунтовані, зокрема не визначено яким чином його підзахисний впливає на свідків. Він має постійне місце мешкання, працює будівельником, має постійний заробіток, кається у скоєному та просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить ефективний та швидкий розгляд справи.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст.ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченої з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.02.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком застосування до 28.04.2024.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Санкція частини 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Також достатньо обґрунтованими є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності.

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання ними покладених судом обов`язків у справі.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Підстав для задоволення клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 про зміну стосовно обвинуваченої запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає, оскільки не спростовує висновків суду щодо доцільності продовження строків тримання обвинуваченої під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Більш того, даних про неможливість ОСОБА_5 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 183 ч.2 п.5, 177, 178, 181, 182, 197, 205, 314-316, 331, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 02.05.2024 р. о 15.00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 22 червня 2024 року включно.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу суду оголосити об 11.00 год. 29 квітня 2024 р.

Суддя ОСОБА_1