Справа № 331/1941/22
Провадження №1-кп/333/175/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, клопотання сторони захисту про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявлені у кримінальному провадженні № 0000175 від 22.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Комунарським районним судом м. Запоріжжя розглядається вищевказане кримінальне провадження, в межах якого відносно обвинуваченої ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 25.05.2024 р.

В межах цієї справи здійснюється судовий розгляд, під час якого наразі в повному обсязі досліджуються докази по справі, значного обсягу, - матеріали НСРД, внаслідок чого не можливо розглянути дане кримінальне провадження, в строк до 25.05.2024 р. В період з 06.05.2024 р. по 26.05.2024 р. суддя ОСОБА_1 буде перебувати у відпустці.

01.05.2024 р. в судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів, посилаючись на те, що продовжують існувати вагомий ризик, передбачений ст. 177 КК України, що обвинувачена може переховуватися від суду.

Сторона захисту також звернулась до суду з письмовим клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що заявлений ризик переховування не обґрунтований, обвинувачена ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, її повнолітній син, який працює та мешкає в м. Дніпро, винаймає їй квартиру в м. Запоріжжі та може утримувати матір, обвинувачена потребує належного лікування в зв`язку з погіршення здоров`я поза умовами слідчого ізолятора.

Обвинувачена та її захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні наполягали на задоволенні їх клопотання та просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту, вважає відсутні підстави для скасування запобіжного заходу.

Вислухав пояснення прокурора, обвинуваченої та її захисника, дослідивши клопотання сторін та інші матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Запобіжний захід у вигляді триманні під вартою застосований відносно обвинуваченої задля запобігання встановленого органом досудового розслідування та в подальшому судами першої та апеляційної інстанції ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, що обвинувачена може переховуватися від суду.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України, за наступною кваліфікацією:

- ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111 КК України, закінчений замах на вчинення державної зради у формі переходу на бік ворога в умовах воєнного стану та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану. Санкцією цієї статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України, закінчений замах на вчинення добровільного зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території. Санкцією цієї статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, злочин ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111 КК України, інкримінований ОСОБА_6 , відноситься до особливо тяжких злочинів, які направлені проти основ національної безпеки України, які згідно обвинувального акту скоєнні у період воєнного стану, що є обтяжуючою кваліфікуючою ознакою.

Відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тільки тримання під вартою.

На час вчинення інкримінованих злочинів, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 займала чиновницьку посаду, була обрана депутатом місцевої ради.

Вищевказані обставини, в сукупності, свідчать про наявність значного суспільного інтересу у справедливому об`єктивному розгляді цього кримінального провадження протягом розумного строку та тяжкість наслідків у разі настання існуючого у даному кримінального провадженні ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, в результаті чого суд буде позбавлений можливості захисти вищевказаний суспільний інтерес.

Постійне місце проживання обвинуваченої, роботи (враховуючи, що наразі відсутні відомості, що повноваження ОСОБА_6 , як депутата міської ради припинені), знаходяться в Бердянському районі Запорізької області, який наразі є тимчасово окупованою територією. Члени її сім`ї продовжують мешкати на тимчасово окупованій території. Дані обставини свідчать про стійкі соціальні зв`язки обвинуваченої на території, яка наразі не підконтрольна Україні.

Повнолітній працюючий син обвинуваченої, який мешкає на підконтрольній Україні території, винаймає помешкання для можливого проживання у ній обвинуваченої, у разі скасування запобіжного заходу. При цьому, як вже раніше встановлювалося та зазначалося судом, дана обставина не є гарантією запобігання ризику переховування обвинуваченої від суду.

Посилання сторони захисту, що обвинувачена позбавлена можливості виїхати за межі України та на тимчасово окуповану територію, у зв`язку з тим, що в неї відсутні паспорти, не відповідають дійсності, оскільки за наявності електронного паспорту в застосунку «Дія» обвинувачена може безперешкодно переміщуватися територією України. Також існує і ризик незаконного перетину обвинуваченою державного кордону України та виїзду на тимчасово окуповану територію.

Враховуючи в сукупності вищевказані відомості про обвинувачену, тяжкість інкримінованих злочинів та можливого покарання за них, усвідомлення обвинуваченою щодо можливого призначення їй судом цього тяжкого покарання, етап судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що існуючий ризик переховування не зник та не зменшився.

Листом Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я» ДКВС в Запорізькій області, на виконання ухвали суду від 27.03.2024 р. надана інформація щодо стану здоров`я обвинуваченої, за результатами огляду лікарями встановлено, що стан здоров`я обвинуваченої наразі задовільний, перебувати в умовах слідчого ізолятору може. Повідомлено, що медична допомога в Запорізькій міській медичній частині надається у повному обсязі, відповідно до наказів, настанов та стандартів надання медичної допомоги, кваліфікованим медичним персоналом.

З урахуванням вищевказаного, зокрема суті та характеру пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, наявності вищевказаного суспільного інтересу, який потребує захисту, задля запобігання вагомого ризику переховування обвинуваченої від суду та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання сторони захисту про скасування запобіжного заходу необхідно відмовити.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів, не визначає розмір застави у цьому кримінальному провадженні

Керуючись ст.ст.177, 331, 392-395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 .

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 днів, а саме: з 01.05.2024 року по 29.06.2024 року, включно.

Ухвала діє до 29.06.2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 02.05.2024 р.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3