Справа № 192/916/24
Провадження № 1-в/192/83/24
Ухвала

Іменем України

15 травня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого 23 вересня 2020 року вироком Дніпровського апеляційного суду за ст. 128, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

початок строку відбування покарання: 13.10.2020,

кінець строку відбування покарання: 13.10.2025,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення згідно закону за ст.ст. 81, 82 КВК України щодо заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке. У заяві також вказав, що має 2 заохочення, працює, сплачує аліменти, дорікань з боку адміністрації не має, характеризується задовільно, має намір вступити до лав ЗСУ для захисту України.

У судовому засіданні засуджений клопотання уточнив, просив звільнити його умовно-достроково, посилався на те, що хоче піти на фронт.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» вважав, що заява засудженого не підлягає задоволенню, оскільки він своє виправлення не довів.

Прокурор також проти задоволення заяви заперечував, вказував, що засуджений має лише два заохочення, а також має стягнення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 13.10.2020, кінець строку відбування покарання: 13.10.2025.

Раніше був судимий:

24.12.2002 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

22.03.2005 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 286, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, частково приєднано 6 місяців за вироком від 24.12.2002, до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 05.06.2008 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 23 дні;

30.03.2011 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту, звільнений 29.12.2011;

21.03.2012 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі;

25.06.2012Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі, звільнений 21.09.2013 умовно-достроково на 1 рік 7 днів;

07.05.2014 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ст. 71 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком від 25.06.2012, до відбуття 2 роки 6 місяців обмеження волі, звільнений 09.12.2016 умовно достроково на 2 місяці 9 днів.

25 жовтня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області визнав ОСОБА_3 винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 128 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та на підставі ч.ч. 1, 3, 4 ст. 75 КК України звільнив його від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном три роки, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

23 вересня 2020 року Дніпровський апеляційний суд вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_3 скасував у частині призначення покарання, ухвалив в цій частині новий вирок, яким призначив йому покарання: за ст. 128 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 Державною установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у травні 2024 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 13 жовтня 2020 року.

За період перебування в УВП № 4 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 21 січня 2021 року, характеризується задовільно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими Рибенець не конфліктний, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, але під контролем адміністрації, має охайний зовнішній вигляд, намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, але під контролем адміністрації, підтримує зв`язки з рідними шляхом отримання посилок, збитків не має.

Разом з тим, засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які провадяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій,не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

За тривалий період відбування покарання (з жовтня 2020 року) до нього було застосовано лише два заохочення, окрім того одне із застосованих стягнень у виді суворої догани на теперішній є не погашеним.

Засуджений перебуває на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження.

01.07.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України, як особі, що не стає на шлях виправлення.

21.04.2023 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

23.02.2024 комісією виправної установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

За час відбування покарання до засудженого було застосовано два заохочення у виді подяки (23.01.2023, 11.04.2024) та два стягнення у виді догани та суворої догани (08.04.2022, 06.05.2024), останнє стягнення є не погашеним.

Суд враховує посилання засудженого на те, що він працевлаштований та має заохочення.

Однак, суд звертає увагу, що, як зазначалось вище, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване у разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці за І IІ квартали 2023 року оцінено як «задовільно», за ІІІ квартал 2023 року дотримання правил трудового розпорядку оцінено як «задовільно», а додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку - «незадовільно», за IV квартал 2023 року - поведінка засудженого за вказаними критеріями оцінена «задовільно», і тільки за І квартал 2024 року «добре» (за шкалою оцінювання: «незадовільно», «задовільно», «добре»).

Характеризується засуджений виправною установою задовільно (а не добре),до виконання передбачених законом вимог персоналу установи він ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які провадяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

Суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Суд зазначає, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1