КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/909/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер справи: 755/1822/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подав в інтересах власника майна ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати в повному обсязі.

Зокрема, апелянт звертає увагу, що розгляд клопотання був здійснений за відсутності власника майна, а з оскаржуваною ухвалою слідчого судді він був ознайомлений лише 22 листопада 2023 року.

Крім того, автор апеляції стверджує, що квартира не є знаряддям вчинення злочину, не зберегла на собі його сліди та не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На думку представника, квартира не відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Також апелянт зазначає, що накладення арешту із забороною відчуження майна і розпорядження ним є передчасним висновком, оскільки відсутні докази, які підтверджують, що не застосування таких заборон може призвести до негативних наслідків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Дніпровським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000292 від 27 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме за фактом можливого протиправного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

Органи досудового розслідування посилаються на те, що 26 січня 2022 року до Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві надійшла заява ОСОБА_10 про вчинення злочину - незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , яка належить його двоюрідному брату ОСОБА_11 , який зник з 08 вересня 2021 року.

Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 від 03 лютого 2022 року вказаний об`єкт нерухомого майна було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

04 лютого 2022 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном.

Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

10 лютого 2022 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва зазначене клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи вказане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0000292, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_9 , дослідив матеріали, які додані до клопотання, і прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном, з огляду на те, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що органом досудового розслідування у встановленому порядку було винесено відповідну постанову.

З урахуванням викладеного слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження зазначеного нерухомого майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи, які викладені в апеляційній скарзі стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, із забороною відчуження та розпорядження майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4