Справа № 308/7866/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000936 від 18 квітня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК У країни, про арешт майна, -

В С ТА Н О В И В:

02 травня 2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000936 від 18 квітня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК У країни, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 18.04.2024 до Чергової частини Ужгородського РУП ГУ1ІП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_4 надав працівнику патрульної поліції неправомірну вигоду у розмірі 400 гривень за не притягнення до адміністративної відповідальності.

18.04.2024 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000936, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

18 квітня 2024 року о 05 год. 30 хв. під час огляду місця події за адресою м. Ужгород, проспект Свободи біля буд. 52 слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНГІ в Закарпатській області виявив та вилучив грошові кошти, а саме: 2 банкноти номіналом 200 гривень серії ВЕ8852335 та УГ8275675 які поміщено до спец, пакету №PSP2212461.

Підстави і мета відповідно до положень ст. 170 КПК України га відповідне обгрунтування необхідності арешту майна (н. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Так, беручи до уваги те, що вилучені грошові кошти, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій,

18 квітня 2024 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

З огляду нате, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бузи викопане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, орган досудового розслідування просить накласти арешт на речі які вилучені в ході огляду місця події 18 квітня 2024 за адресою АДРЕСА_1 , а саме: 2 банкноти номіналом 200 гривень серії ВЕ8852335 та УГ8275675.

У судове засідання прокурор не прибув, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 18.04.2024 року, що огляд проводився за адресою АДРЕСА_1 , за вищевказаною адресою на відкритій ділянці місцевості біля тротуару виявлено автомобіль «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , позаду якого стояв службовий автомобіль патрульної поліції д.н.з. НОМЕР_2 . Відкривши пасажирські двері автомобіля встановлено відкритий бар дачок всередині якого виявлено грошові кошти, а саме: 2 банкноти номіналом 200 гривень серії ВЕ8852335 та УГ8275675.

При цьому слідчим не надано суду доказів про згоду на огляд і вилучення вищезазначеного майна, відтак зазначене майно вважається тимчасово вилученим.

Крім того, відсутні відомості про власника службового автомобіля патрульної поліції д.н.з. НОМЕР_2 та в матеріалах клопотання відсутня ухвала слідчого судді, як надає дозвіл на проникнення до автомобіля вказаного у клопотанні.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також того факту, що огляд 18.04.2024 року під час якого виявлено та вилучено: 2 банкноти номіналом 200 гривень серії ВЕ8852335 та УГ8275675, було проведено в порядку встановленому КПК, А тому слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту, ч ерез що приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000936 від 18 квітня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК У країни, про арешт майна.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1