Справа № 675/802/24
Провадження № 1-кс/675/14/2024
У Х В А Л А

"05" червня 2024 р. суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав заяву судді Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000659 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд судді ОСОБА_1 передано заяву судді Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000659 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Заява про самовідвід вмотивована тим, що постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року у справі № 675/584/24 (суддя ОСОБА_4 ) визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Із матеріалів кримінального провадження № 0000659 встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

На думку судді ОСОБА_4 , з огляду на вказані вище обставини та те, що він виніс зазначену постанову, з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді наявні підстави для самовідводу, що передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви не заперечувала.

Суддя ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд заяви про самовідвід за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-76 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Слід констатувати, що об`єктивність розгляду справи, а, отже, вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У відповідності до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01 січня 2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний, зокрема, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Тобто розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

Правилами п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З огляду на викладене, з урахуванням винесення суддею ОСОБА_4 судового рішення постанови відносно ОСОБА_5 від 15 квітня 2024 року, і саме це рішення в подальшому було покладене в формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000659 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, для уникнення сумнівів щодо неупередженості такого судді в очах прокурора, обвинуваченого, потерпілої та стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід у зазначеній справі, що відповідатиме завданням кримінального провадження та в жодному разі не порушить законних прав та інтересів його учасників.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заявлений суддею Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 самовідвід у кримінальному провадженні № 0000659 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, задовольнити.

Відвести суддю Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 від розгляду справи № 675/802/24 у кримінальному провадженні № 0000659 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000659 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, передати на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1