Номер провадження 1-кп/754/895/24
Справа№754/7555/24
Вирок

Іменем України

31 травня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судового засідання №8, розташованому по АДРЕСА_1 , кримінальне провадження № 0001141, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, але не пізніше 13.05.2024, на території Деснянського району м.Києва знайшов телескопічну дубинку, яка відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії та виготовлена саморобним способом, після чого діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки, в порушенні вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з холодною зброєю, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від № 622 від 21 серпня 1998 року, почав носити її при собі без передбаченого законом дозволу, з метою використання в цілях власного самозахисту.

13.05.2024 приблизно о 13:30год перебуваючи по АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, де в ході огляду проведеного в період час з 14:09год до 14:38год дістав зі своєї сумки, яку мав при собі та добровільно видав вказану телескопічну дубинку, яка відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії та виготовлена саморобним способом, яку він носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав повністю, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, суду надав наступні показання. Відвідуючи м. Київ, в Деснянському районі, випадково знайшов телескопічну дубинку, яку як предмет самозахисту, почав носити при собі у тактичній сумці. 13.05.2024 перетинаючи блок-пост, розташований по АДРЕСА_4 , на запитання працівників поліції добровільно видав телескопічну дубинку, яку носив з собою з метою самозахисту. Обвинувачений також повідомив суду, що не працює, оскільки доглядає за хворим родичем інвалідом 1 групи. Просив суд застосовувати до нього покарання у виді штрафу, оскільки до відповідальності притягається вперше.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку. При цьому, судом було роз`яснено учасникам судового провадження про позбавлення їх права на оскарження в апеляційному порядку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно п. п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» більш суворе покарання призначається особам, які скоїли злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, в складі організованих груп і менш суворе покарання може призначатись особам, які щиросердно розкаялися в скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія вчинення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків які настали.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення вчинено ним вперше; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; офіційно не працевлаштований, здійснює будівельні роботи за цивільно-правовими угодами; має на утриманні двох малолітніх дітей та здійснює догляд за інвалідом 1 групи; посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, а також особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявними обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутністю обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним у майбутньому нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив суд розстрочити виплату штрафу, мотивувавши свою заяву скрутним матеріальним становищем.

Суд вважає ці доводи обвинуваченого переконливими, та приходить до висновку про наявність підстав для розстрочки виплати штрафу у сумі 17 000 грн. строком на п`ять місяців, із визначенням обвинуваченому до сплати суми у розмірі 3 400 грн. щомісячно.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Кримінально виконавчого Кодексу України у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні становлять:

1135 грн. 92 коп. , витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, які згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом не обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із розстрочкою виплати штрафу на п`ять місяців із визначенням розміру щомісячного платежу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави витрати на залучення експерта у сумі 1135 грн. 92 коп.

Речові докази:

Телескопічну дубинку, передану на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві відповідно до квитанції № 003619 від 24.05.2024, - знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_5