Справа № 638/6318/24
Провадження № 1-кп/638/1434/24
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002952 від 02.12.2023, який надійшов з Харківської обласної прокуратури, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002952 від 02.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Захисником ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. В обґрунтування клопотання вказує, що слідчий у порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акта невірно виклав фактичні обставини кримінального правопорушення.. Згідно обвинувачення автомобілем «Lexus LX450D» р.н. НОМЕР_1 керувала ОСОБА_6 , що не відповідає дійсності, адже згідно із наявного відеозапису сторона захисту встановила, що вказаним автомобілем керувала інша особа, ззовні схожа на свідка ОСОБА_9 , який під час допиту на досудовому слідстві вказував, що знаходився в автомобілі у якості пасажира. Зазначений відеозапис визнаний у якості речового доказу в кримінальному провадженні. На думку захисника вказана обставина перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду, оскільки всі суттєві процесуальні документи та докази гуртуються на тому, що автомобілем керувала ОСОБА_6 , а не інша особа.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника, зазначивши на його необґрунтованості та відповідності обвинувального акту вимогам КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Положеннями статті 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Обвинувальний акт має виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, часу та способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 та інші передбачені ст. 291 КПК України дані, а тому суд вважає посилання сторони захисту на невідповідність обвинувального акту вимогам статті 291 КПК України необґрунтованими.

Доводи захисника про керування транспортним засобом «Lexus LX450D» р.н. НОМЕР_1 не ОСОБА_6 , а іншою особою в підготовчому судовому засіданні перевірені бути не можуть.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Встановлення обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, КПК України віднесено до іншої стадії судового провадження, а саме судового розгляду.

Дослідження доказів проводиться на стадії судового слідства під час судового розгляду, оцінка наданим доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності здійснюється в нарадчій кімнаті під час постановлення судом вироку згідно ст. 374 КПК України.

Повернення прокурору обвинувального акта із визначених захисником підстав суперечило б вищенаведеним вимогам кримінального процесуального закону.

Таким чином, за результатами аналізу доводів сторони захисту, викладених в обґрунтування клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, суд дійшов висновку, що вказані доводи є необгрунтованими у зв`язку з чим, підстав для задоволення даного клопотання немає.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та направлений на розгляд до суду з дотриманням правил територіальної підсудності.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечували проти призначення судового розгляду, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, захисник ОСОБА_5 просив надати йому час для подання клопотання про скасування арешту на майно, що був накладений в даному кримінальному провадженні, та не призначати судовий розгляд через неявку в підготовче судове засідання потерпілої.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду, виходячи з таких обставин.

Підстав для прийняття рішення відповідно до п. 1 - 4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження згідно з п.п. 4 - 8, 10 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК України не встановлено.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до судового розгляду.

Доводи захисника ОСОБА_5 не можуть вплинути на висновки суду в цій частині у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, захисника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з розділом IV КПК України судовий розгляд є стадією судового провадження у першій інстанції.

Отже, заінтересовані особи мають право подати до суду клопотання про скасування арешту майна не тільки у підготовчому судовому засіданні, а й під час судового розгляду.

Стосовно доводу захисника ОСОБА_5 про можливість проведення підготовчого судового засідання виключно за участю потерпілої ОСОБА_10 , суд звертає увагу на таке.

В підготовчі судові засідання, що призначалися на 26.04.2024, 03.06.2024, потерпіла не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла.

Потерпілій ОСОБА_10 направлялися судові повідомлення на адресу, зазначену в обвинувальному акті, конверти повернулися до суду із довідками АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Про зміну місця проживання ОСОБА_10 суд не повідомляла. Дані щодо будь-якого іншої адреси її місця проживання, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судом було вжито всіх можливих заходів для виклику потерпілої до суду та реалізації в такий спосіб її права приймати участь в підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_11 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За приписами ч. 1 ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

З урахуванням думки учасників, судом прийнято рішення про можливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої.

При цьому враховано те, що потерпіла повідомлялась про проведення засідання належним чином, наявність можливості проведення підготовчого судового засідання за її відсутності, а також розумність строків вчинення процесуальних дій та розгляду кримінального провадження, що закріплено у ч. 1 ст. 21, ст. 28 КПК України, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, довід захисника про неможливість проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілої суд визнає необґрунтованим.

Крім цього, представником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 500 тисяч гривень, матеріальної шкоди в розмірі 1135500,97 грн на відновлення автомобіля LEXUS LX 450 р.н. НОМЕР_1 , судові витрати (послуги адвоката, запити) в розмірі 65500 грн.

При вирішенні питання про прийняття даного цивільного позову суд враховує предмет, підстави та суб`єктний склад учасників.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_6 не є потерпілою у даному кримінальному провадженні, згідно обвинувального акта дана особа керувала автомобілем LEXUS LX 450 р.н. НОМЕР_1 в момент настання ДТП. Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_6 допитана під час досудового слідства у якості свідка.

Частина 2 ст.286 КК України визначає відповідальність виключно в разі порушення особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Тобто, ніяка інша шкода (наприклад матеріальна, моральна) крім тієї, що вказана в кримінальному законі не входить в об`єктивну сторону ч.2 ст.286 КК України.

Пошкодження автомобіля під керуванням ОСОБА_6 не охоплюється складом злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не випливає із пред`явленого обвинувачення.

Прийняття вказаного цивільного позову призведе до порушення положень ч. 1 ст.337 КПК України та проведення судового розгляду за межами висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 24 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» №13 від 02.07.2004, не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.

Вказана позиція підтверджена правовими висновками, викладеними Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в ухвалі від 20 квітня 2023 року по справі № 935/2316/21 (провадження № 51-2302 ск 23).

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду цивільного позову ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження, у зв`язку з чим відмовляє у його прийнятті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова на 11 год. 30 хвил. 11.06.2024 року.

Відповідно до вимог ст. 31 КПК України проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

У судове засіданні викликати сторони кримінального провадження.

У прийнятті цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення судових витрат, моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1