Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/978/22
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Роставиця, Бердичівського району Житомирської області, українця,
громадянина України, освіта середня, не працюючого, жителя
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
14.06.2022 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в прихожій домоволодіння, що в АДРЕСА_1 , де між ними виникла словесна суперечка. Під час указаної суперечки в цей же час та в цьому ж місці у ОСОБА_4 виник умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, у присутності дитини ОСОБА_6 умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме перенісся ОСОБА_5 , яка перебувала в інвалідному візку. В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на верхній повіці правого ока, садна на переніссі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч 1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю, пояснив, що дійсно 14 червня 2022 року близько 20 год. 30 хв. він перебував в будинку за місцем свого проживання і між ним та його співмешканкою ОСОБА_5 виникла словесна суперечка вході якої він один раз вдарив її. Він наніс ОСОБА_5 один удар кулаком в область обличчя, а саме перенісся. ОСОБА_5 є особою з інвалідністю і на той час вона перебувала в інвалідному візку. При їх суперечці була присутня дитина.
Просив суд суворо його не карати та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просила суворо його не карати. Не заперечує проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам обвинувачення, враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація її дій за ч.1 ст.125 КК України правильна, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у скоєному.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України суд вважає є : вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю; вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, критично ставиться до своїх дій, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2017 року з діагнозом F 10.06, має постійне місце проживання за яким і зареєстрований, за місцем проживання характеризується позитивно.
Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає застосування до винних осіб ряду покарань, зокрема штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.
Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, відсутність тяжких наслідків, наявність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений через відсутність основного місця роботи не має засобів для сплати штрафу та відбування покарання у виді виправних робіт, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого достатнім є призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався, зважаючи на призначене покарання, суд не вбачає підстав для його обрання.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (Сто вісімдесят) годин.
Початок строку відбування покарання у виді громадських робіт обчислюється з моменту початку виконання цих робіт за визначеним місцем роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження також мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .