Провадження №1-кп/748/102/24
Єдиний унікальний № 748/4814/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2022 року за № 0000299, відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, раніше в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 47 від 26 лютого 2022 року солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду водія комендантського відділення комендантського взводу.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 191 віл 22.07.2022 солдат ОСОБА_3 22.07.2022 вибув до Головного військового клінічного госпіталю для проходження військово-лікарської комісії та після її проходження мав повернутись до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 22 липня 2022 року після прибуття до Головного військового клінічного госпіталю для проходження військово-лікарської комісії та реєстрації в кабінеті військово-лікарської експертизи, припинив проходження військово-лікарської комісії та в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вирушивши за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

15 червня 2023 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та заявив про себе.

Так, солдат ОСОБА_3 внаслідок нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 листопада 2022 року по 15 червня 2023 року обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, що викладені в обвинуваченні та показав, що він що він дійсно 22.07.2022 не з"явився на службу без поважних причин, повернувся до військової служби 15.06.2023. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

ОСОБА_3 є раніше в силу ст. 89 КК України не судимим, у 2023 році притягувався до адміністративної відповідальності 15.08.2023 за ч.5 ст.121 КУпАП та 17.01.2023 за ч.1 ст.175-1 КУпАП, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, з 20.06.2022 по 27.02.2022 перебував на лікуванні у ЧОПНЛ з діагнозом: "наслідки органічного ураження ЦНС травматичного генезу (МВТЮ, ЗЧМТ) з вираженими змінами особистості по експлозивному типу, легким інтелекутуально мневтичним зниженням, рідкими поліморфними судомними нападами з стійкою агрипнією", в зв"язку з виконання обов"язків військової служби отримав поранення (контузія, травма, каліцтво), згідно довідки ВЛК від 20.07.2022 обмежено придатний до військової служби, згідно медичної характеристики від 21.03.2023 за станом здоров"я обмежено придатний до військової служби, згідно службової характеристики характеризується негативно, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.03.2020).

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан його здоров"я, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані, що характеризують його особу, майновий стан, сімейний стан, і вважає, що йому має бути призначено покарання в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, те, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, обставини вчиненого та відношення обвинуваченого до скоєного, стан його здоров"я, те, що в зв"язку з виконання обов"язків військової служби отримав поранення, що є учасником бойових дій, з урахуванням положень ч.1 ст.5 КК України вчинив дане кримінальне правопорушення до набрання чинності Закону № 2839-IX від 13.12.2022, за час відсутності в розташуванні нових кримінальних правопорушень не вчинив, виходячи з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний термін, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 органом досудового слідства не обирався, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1