Справа № 301/995/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/219/24, за апеляційною скаргою прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні №0000080, внесеному 07.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби із 20.00 год до 07.00 год наступної доби, без застосування засобів електронного контролю, строком на 60 (шістдесят) днів, до 08.04.2024 включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого СВ ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, у провадженні якого перебуває провадження, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Хустського району, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 19 березня 2024 року, до слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - тобто незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що відповідно до ст. 12 КК України, скоєне діяння віднесено до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може: переховуватися від слідства та суду ; незаконно впливати на свідків, експертів ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, слідчий звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не одружений, не працюючий, тобто в останнього відсутні соціальні зв`язки, що свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, що є всі підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено належними доказами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, слідчий суддя констатує, що у судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, переховуватиметься від слідства і суду, незаконно впливатиме на свідків, експертів, іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, вчинятиме інше кримінальне правопорушення. Приймаючи судове рішення слідчий суддя взяв до уваги долучено довідку Іршавської міської ради № 01-44/25 від 14.02.2024, згідно з якою, підозрюваний ОСОБА_7 проживає разом із батьком ОСОБА_8 , 1947 р.н., який є інвалідом І групи, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, а також те, що прокурор не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам. Тому, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обрання запобіжного заходу - домашній арешт із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що підозрюваний не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, та відсутність доказів того, що окрім підозрюваного ОСОБА_7 наявні сторонні особи, які можуть надавати допомогу по догляду його батьку. Також слідчим суддею залишено поза увагою те, що підозрюваний не має постійного місця роботи, на утриманні дітей не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та відбував покарання. Також, на переконання апелянта, слідчий суддя не врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що могло у подальшому призвести до непоправних тяжких наслідків. На підставі вищенаведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисниця адвоката ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: рапортами від 06.02.2024 та від 07.02.2024; протоколом допиту свідка від 07.02.2024, рапортом та протоколом затримання ОСОБА_7 від 19.03.2024, супровідним листом про проведення оперативної закупки від 11.03.2024 та висновком експерта від 13.03.2024, та іншими матеріалами, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, яке 19.03.2024 йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого йому злочину (позбавлення волі на строк від 3 до 7 років ), дає обґрунтовані підстави вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України й вищенаведеним ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваного (підозрюваний ОСОБА_7 проживає разом із батьком ОСОБА_8 , 1947 р.н., який є інвалідом І групи, має постійне місце проживання).

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. Окрім того, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує матеріали судового провадження, які не містять даних про те, що у період досудового розслідування у кримінальному провадженні з 07.02.2024 до часу розгляду апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_7 порушував покладені на нього обов`язки, ухилявся від слідства, впливав на свідків, експертів й перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином чи вчинив інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у період з 20 год по 07 год щоденно буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозрюваний не має постійного місця роботи, на утриманні дітей не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та відбував покарання, і застосований запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На підставі наведеного вище, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 7 років.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи, що строк дії ухвали сплив 08. 04.2024 і така втратила чинність.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000080, внесеному 07.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби із 20.00 год до 07.00 год наступної доби, без застосування засобів електронного контролю, строком на 60 (шістдесят) днів, до 08.04.2024 включно з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: