Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/258/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 109 (56-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2024 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 000002 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024, відповідно якої:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.109 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження закрито,

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_8 ,

- адвоката ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у розповсюдженні матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 КК України.

Прокурор під час підготовчого судового засідання подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження.

В обгрунтування клопотання зазначив, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022 було введено воєнний стан на території України. На період дії правового режиму воєнного стану були введені тимчасові обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі передбачене ст. 39 Конституції України, право громадян збиратися мирно, без зброї, проводити збори, мітинги, походи, демонстрації. Таким чином, на період дії правового режиму воєнного стану виключена можливість масових зібрань, мітингів, протестів з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади.

В той же час, в ході досудового розслідування кримінального провадження так і після його завершення обвинувачений не вчиняє протиправних дій, спрямованих на розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, навпаки, займає активну проукраїнську позицію, займається волонтерською діяльністю, а також є бійцем Батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 26.02.2022 року. Крім того, ОСОБА_6 є людиною похилого віку (69 років), а також хворіє на ряд хронічних захворювань, тому на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки його можна визнати таким, що перестав бути суспільно небезпечною особою, так як обстановка навколо нього зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового злочину. Обставин, які б виключали звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 КК України та закриття даного кримінального провадження у зв`язку зі зміною обстановки, не встановлено. Кримінальним правопорушенням шкода не завдана. Потерпілих не має.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, крім того ОСОБА_6 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із зміною обстановки.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, проаналізувавши матеріали справи, суд задовольнив подане прокурором клопотання та звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.109 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, та закрив стосовно обвинуваченого кримінальне провадження № 0000022 від 19.09.2019. Також суд стягнув з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертних досліджень та судових експертиз: судової лінгвістичної експертизи №99 від 17.08.2020 у сумі 9805,80 грн., судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи №10563/20-39/20572/20573/20574/20-39 від 18.08.2020 у сумі 16834,32 грн., судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи №10547/20-39 від 12.08.2020 у сумі 9969,84 грн. за висновком експерта №2 від 14.02.2020 у сумі 6280,40 грн., за висновком експерта №15 від 08.12.2020 у сумі 3922,80 грн, а всього у загальній сумі 46813 (сорок шість тисяч вісімсот тринадцять) грн. 16 коп.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції від 31.01.2024 в частині стягнення на користь держави процесуальних витрат за проведення експертних досліджень та судових витрат у загальній сумі 46813 (сорок шість тисяч вісімсот тринадцять) грн. 16 коп. скасувати, а вказані процесуальні витрати віднести на рахунок держави, посилаючись на те, що відповідно вимог КПК України понесені органом досудового розслідування матеріальні витрати, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, не можуть бути приводом для їх стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито, та що також узгоджується із правовою позицією Об'єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ( справа 203/241/77 від 12.09.2022).

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, висновок прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо підстав звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.109 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, та закриття стосовно обвинуваченого кримінального провадження ніким із сторін кримінального провадження не оскаржуються, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого не перевіряються відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення експертних досліджень та судових експертиз, суд зазначив наступне.

Згідно з ч.1ст.126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертних досліджень та судових експертиз у загальній сумі 46813 (сорок шість тисяч вісімсот тринадцять) грн. 16 коп.

Посилання сторони захисту на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та віднести процесуальні витрати на рахунок держави за зазначених в апеляційній скарзі обставин, апеляційний суд не може врахувати як достатні для цього підстави.

Так, сторона захисту, як на підставу для задоволення апеляційних вимог, посилається на позицію Об'єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ( справа 203/241/77 від 12.09.2022), відповідно якої якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрат на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних зокрема із залученням експерта стороною захисту.

Однак у даному випадку ОСОБА_6 не було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Навпаки його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі положень статей 44, 48 КК України, оскільки у зв`язку зі зміною обстановки ОСОБА_6 перестав бути суспільно небезпечною особою та не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності з зазначених підстав.

Твердження прокурора про те, що матеріали даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 виділені із іншого кримінального провадження в якому фігурують другі обвинувачені, та з яких в подальшому можливо будуть стягнені витрати за проведення експертних досліджень та судових експертиз у загальній сумі 46813,16 грн., на час розгляду апеляційної скарги прокурором належними доказами не підтверджені, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, в разі наявності як зазначає прокурор кримінального провадження стосовно інших осіб, ОСОБА_6 в подальшому не позбавлений можливості вирішити питання розподілу судових витрат в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 376, 404-405, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3