Справа № 461/6705/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1205/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», кримінальне провадження № 0001900 за апеляційною скаргою з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицький районний суд м. Львова від 31.10.2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Галицький районний суд м. Львова від 31.10.2023, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено без змін тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з моменту його затримання, а саме з 26.07.2023 року.

Апелянт просить зменшити йому строк покарання для того, щоб він мав можливість стати на шлях виправлення і повернутися до нормального життя.

Обвинувачений ОСОБА_6 скерував до суду апеляційної інстанції доповнення до апеляційної скарги в яких просить врахувати належним чином його стан здоров`я та зменшити покарання застосувавши до нього вимоги ст. 69 КК України та призначити позбавлення волі строком 4 роки.

Апелянт зазначає, що проходить в СІЗО в межах психіатрично-наркологічного лікування терапію і має залежність. Відповідно самостійно себе захищати не може, а адвокат ОСОБА_8 відмовився збирати медичні документи на підтвердження його стану здоров`я, а тому просить замінити йому захисника. Також апелянт висловив бажання служити в ЗСУ на захисті держави.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , у ніч з 01.07.2023 на 02.07.2023, проникнувши на територію подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено до 18.08.2023 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, викрав електричну пилу для нарізки деревини марки «MDT», яка належить ОСОБА_9 , після чого покинув територію вказаного подвір`я, та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 930 грн.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , у ніч з 01.07.2023 на 02.07.2023, проникнувши на подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено до 18.08.2023 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, переконавшись, що за його протиправним діями ніхто не спостерігає, увійшов в приміщення гаражу та викрав болгарку марки «Makita Angle Grinder GA 5030 125 mm», дриль марки «Фиалент МСУ 3-13 РЄ», набір для нарізки металевих труб та сокиру марки «Сила», належних ОСОБА_10 , після чого покинув вказане подвір`я, та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 4 525 грн.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , 12.07.2023 року в період часу з 04 год. 00 хв. по 04 год. 20 хв., проникнувши на територію подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_4 , маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено до 18.08.2023 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, проник в автомобіль марки «Volkswagen Caddy» та викрав адаптер-перехідник до заправки автомобіля вищезазначеної марки та штуцер, належних ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на суму 8360 грн.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , в ніч з 23.07.2023 на 24.07.2023 в період з 02 год. 00 хв. по 02 год. 30 хв., проникнувши в приміщення квартири, що за адресою: АДРЕСА_5 , маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено д 18.08.2023 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його протиправним діями ніхто не спостерігає, викрав грошові кошти у сумі 7000 грн, належні гр. ОСОБА_12 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , 26.07.2023 о 07 год. 56 хв. перебуваючи на території відкритої тераси закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_6 , маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено до 18.08.2023 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його протиправним діями ніхто не спостерігає, повторно, викрав зі столу належний ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Хіоmі» моделі «Redmi 4Х» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із наявною сім-картою мобільного оператора «Київстар» з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , після чого покинув територію тераси вказаного закладу та мав змогу розпорядитися майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1000 грн.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з доповненням, думку захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні вимоги обвинуваченого, міркування прокурора ОСОБА_7 про залишення без задоволення апеляційну скаргу з доповненням обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 , у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 , за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, у період дії воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуються, крім того, висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Зазначені вище вимоги судом першої інстанції були враховані та дотримано принципів призначення покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_6 , який вину в скоєному визнав повністю, обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення.

Розгляд справи в суді першої інстанції проведений у відповідності з вимогасми ч.3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_6 характеризується формально, на обліку у лікаря нарколога не знаходиться; з травня 2012 року перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень». Діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та психоактивних речовин.

З урахуванням наведеного, а також ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до своїх дій, конкретних обставин справи, а саме те, що кримінальне правопорушення вчинене в умовах воєнного стану, шкода потерпілим не відшкодована, а також враховуючи, що обвинувачений не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, за злочини проти власності, проте вчинив нові умисні кримінальні правопорушення проти власності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 свідчить про його схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності та про небажання останнього ставати на шлях виправлення, відтак покарання призначено у відповідності до чинного законодавства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо можливості призначення йому більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання й меті покарання.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що кримінальні правопорушення вчиненні обвинуваченим під час введення в Україні воєнного стану.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначеної міри покарання правильних висновків суду не спростовують.

Адвокат ОСОБА_8 був призначений для захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 через центр з надання безоплатної правової допомоги і приймав участь в суді першої інстанції в якості захисника.

Відтак у задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому захисника так, як на його думку, останній неналежно забезпечує захист його прав, було колегією суддів відмовлено в усному порядку, оскільки розгляд справи в суді апеляційної інстанції вже відкладалося через заявлене обвинуваченим клопотання, що його інтереси буде захищати адвокат, якого він самостійно залучить. Однак явку іншого адвоката обвинуваченим не було забезпечено. Вагомих підстав для зміни призначеного захисника обвинувачений ОСОБА_6 не навів.

Колегією суддів було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 про те, що у разі виявлення бажання служити в Збройних Силах України, то останньому необхідно буде, після вступу вироку в законну силу, заявити відповідне клопотання до керівництва установи виконання покарання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що отримує лікування в межах установи виконання покарання та не навів суду апеляційної інстанції підтвердження, що стан його здоров`я не дозволяє йому перебувати під вартою.

Відповідно в апеляційній скарзі не було зазначено та судом апеляційної інстанції не виявлено достатніх підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України.

Апеляційні вимоги обвинуваченого не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Галицький районний суд м. Львова від 31.10.2023, яким засуджено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту вручення копії рішення.

Головуючий:

Судді: