Справа № 357/3276/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуюча суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої/цивільної відповідачки - ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003397, яке внесене до ЄРДР 13 серпня 2018 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, РНКОПП: НОМЕР_1 , з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

а також:

цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної, моральної шкоди та судових витрат по справі,

учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

потерпілий/цивільний позивач - ОСОБА_5 ,

обвинувачена/цивільний відповідач - ОСОБА_4 , установив наступне.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

13 серпня 2018 року близько 08 години 20 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки ЗАЗ TF69Y0 д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись в крайній лівій смузі руху по бульвару ОСОБА_7 зі сторони Площі Волі в напрямку вул. Шевченка в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог:

п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.1.7 Правил дорожнього руху України, де вказано, що водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності;

п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.11.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом,

п.12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявила неуважність та безпечність, не рухалась ближче до правого краю проїзної частини, при виникненні небезпеки для руху не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустила наїзд на пішохода похилого віку ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги справа наліво відносно руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, крововиливи в м`які покриви голови під оболонки і в тканину головного мозку, крововиливи у шлуночки головного мозку, набряк-набухання головного мозку, закриту травму грудей, переломи робер справа і більше зліва, забій легень, закриту травму тазу, крововиливи в м`яких тканинах тазу, поширені до кісток, переломи верхньої гілки лонної та сідничної кісток зліва, крововиливи в за очеревинній клітковині зліва та в області лівого купола діафрагми, підшкірну гематому лівого стегна по зовнішній поверхні з утворенням карману, який заповнений кров`ю, крововиливи в підшкірно-жировій клітковині та м`язах лівої нижньої кінцівки, переломи обох кісток лівої голінки у верхній третині, масивні крововиливи в м`яких тканинах навколо всіх переломів кісток, синці, садна тіла.

Смерть ОСОБА_8 , настала від сукупної травми голови, тулуба і лівої нижньої кінцівки з численними ушкодженнями кісток скелета та внутрішніх органів з крововтратою та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3 (б), 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, відповідно до якого, ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

За наслідками судового розгляду, прокурор вважала, що винуватість ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні є повністю доведеною та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Також просила призначити обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, у виді чотирьох років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки, передбачене санкцією ч. 2 ст.286 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 13 серпня 2018 року близько 15 години по польському часу, колишній зять зателефонував йому та повідомив, що із його матір`ю трапилась трагедія. Він повернувся до Білої Церкви в ніч з 14 на 15 серпня 2018 року. Відбулись похорони, на які були витрачені кошти. У зв`язку з чим він звернувся до суду з цивільним позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Покарання просить призначити відповідно до вимог Закону.

Позиція сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена у показаннях обвинуваченої ОСОБА_4 , виступах під час дебатів.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не визнала. Показала, що 13 серпня 2018 року близько 08:20 вона на автомобілі Ланос рухалась по вул.Леваневського в сторону Площі Волі зі швидкістю приблизно 60 км/год, була хороша погода (сонячно, сухо). В попутному напрямку рухались машини, одна із них - темна, легкова, обігнала її із правого боку. Також на правій стороні був автобус. Потім, зненацька в правому ряду справа наліво почала перебігати дорогу жінка, але вона не встигла загальмувати і правою стороною машини збила жінку. Вийшла з автомобіля, викликала швидку допомогу. Жінка була притомна, лежала на асфальтному покритті на спині. Підійшли два незнайомі хлопці. Вона залишалась на місці події до кінця. Підписувала всі процесуальні документи, які були складені працівниками поліції. Потерпілому відшкодувала 10 000 грн. Також була присутня під час проведення слідчого експерименту, який був проведений на підставі ухвали суду за клопотанням захисника. Підписувала протокол вказаної слідчої дії, в якому все було відображено так як вона показувала на місці події. Не просила пробачення у потерпілого, хоча їй дуже жалко померлу літню жінку. Згідна на «умовне».

Суд указані пояснення обвинуваченої сприймає як такі що заслуговують на увагу. Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченої, суд вважає за необхідне надати оцінку її показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У рамках кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта, на підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідка, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 суду показав, що дати точно він не пам`ятає, влітку вранці приблизно о 08:00 - 08:10 він разом з хлопцем, документи якого він знайшов, стояли навпроти арки біля будинку по АДРЕСА_3 та розмовляли. Дорогу було видно боковим зором, безпосередньо ДТП він не бачив. Почули удар. Коли повернулись, то побачили автомобіль Ланос блакитного, чи сірого кольору. Окрім Ланоса , на зупинці була жовта маршрутка (за приблизно 50 метрів до місця ДТП). Побачили як падає жінка, підбігли до неї, почали допомагати їй. Був ранок, сонце світило яскраво. На його думку, водій Ланоса не побачила пішохода, так як сонце її засліпило. Вважає, що потерпіла рухалась із права на ліво. Свідок викликав швидку допомогу. Вони підбігли на місце події. Ланос стояв в лівій смузі ближче до роздільної смуги. Жінка пішохід лежала правіше до роздільної смуги ногами в сторону масиву ОСОБА_12 в кроках 10 від автомобіля. На вигляд їй було років 60-70. На ній був легкий одяг з коротким рукавом. Також була чи сумка чи якась торбинка. Один туфель лежав ближче до правого краю. На машині було розбите лобове скло та крило справа. На його думку, водій автомобіля не гальмував.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 серпня 2018 року, схемою та фототаблицею до нього, на місці події була зафіксована обстановка відразу після пригоди, при цьому опадів не було, дорожнє покриття було сухим, сліди гальмування на місці пригоди відсутні. На схемі до протоколу зафіксовано місце розташування транспортного засобу.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 13 серпня 2018 року, зафіксовано зовнішні пошкодження легкового транспортного засобу марки ЗАЗ TF69Y0, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з результатами тестування на алкоголь обвинуваченої ОСОБА_4 о 09:16 від 13 серпня 2018 року, алкотест 6810, вона у стані сп`яніння не перебувала.

Відповідно до протоколу від 13 серпня 2018 року оглянутий труп ОСОБА_8 у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії «Семашко».

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 13 лютого 2019 року, слідчий у присутності понятих провів відтворення дій, обстановки, обставин події ДТП.

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 491-366 від 11 жовтня 2018 року, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, крововиливи в м`які покриви голови під оболонки і в тканину головного мозку, крововиливи у шлуночки головного мозку, набряк-набухання головного мозку, закриту травму грудей, переломи ребер справа і більше зліва, забій легень, закриту травму тазу, крововиливи в м`яких тканинах тазу, поширені до кісток, переломи верхньої гілки лонної та сідничної кісток зліва, крововиливи в за очеревинній клітковині зліва та в області лівого купола діафрагми, підшкірну гематому лівого стегна по зовнішній поверхні з утворенням карману, який заповнений кров`ю, крововиливи в підшкірно-жировій клітковині та м`язах лівої нижньої кінцівки, переломи обох кісток лівої голінки у верхній третині, масивні крововиливи в м`яких тканинах навколо всіх переломів кісток, синці, садна тіла. Смерть ОСОБА_8 , настала від сукупної травми голови, тулуба і лівої нижньої кінцівки з численними ушкодженнями кісток скелета та внутрішніх органів з крововтратою та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 161-366 від 18 квітня 2019 року, локалізація та характер ушкоджень на тілі ОСОБА_8 дають змогу вважати, що вона знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні лівою поверхнею тіла в момент первинного контакту з транспортним засобом.

Згідно з висновком експерта № 12-2/382 від 27 лютого 2019 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних,з технічної точки зору, водій автомобіля ЗАЗ TF69Y0 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був керуватись технічними вимогами пункту 12.3 ПДР України. В заданій дорожній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних,з технічної точки зору, водій автомобіля ЗАЗ TF69Y0 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 знаходився в такій дорожній обстановці, що при своєчасному виконанні технічних вимог пункту 12.3 ПДР України, він мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху, для чого йому не було перешкод технічного характеру відомих експертові. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних,з технічної точки зору, дії водія автомобіля ЗАЗ TF69Y0 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не відповіли технічним вимогам пункту 12.3 ПДР України та знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Відповідно до висновку експерта № 12-1/2122 від 17 грудня 2018 року, на момент огляду автомобіля ЗАЗ-Деу д.н.з. НОМЕР_2 , несправностей технічного стану гальмівної системи не виявлено, тобто вона (гальмівна система) знаходиться в працездатному стані; на момент огляду автомобіля ЗАЗ-Деу д.н.з. НОМЕР_2 , несправностей технічного стану рульового керування не виявлено, тобто воно (рульове керування) знаходиться в працездатному стані; на момент огляду автомобіля ЗАЗ-Деуд.н.з. НОМЕР_2 , несправностей технічного стану елементів підвіски не виявлено, тобто вони (елементи підвіски) знаходиться в працездатному стані.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/63367-ІТ від 25 січня 2024 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на досліджеггя вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля "ЗАЗ TF 69Y0", р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 , повинен був керуватися технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині висновку; в заданій дорожній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля "ЗАЗ TF 69Y0", р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 знаходився в такій дорожній обстановці, що при своєчасному виконанні технічних вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, він мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху, для чого йому не було перешкод технічного характеру відомих експертові, по причинах вказаних в дослідницькій частині висновку питання можливості об`їзду пішохода не вирішувалося; оцінка дій пішоходів не пов`язана з використанням спеціальних знань в галузі автотехніки, дане питання може бути вирішене органами досудового слідстав або судом самостійно на підставі вимог розділу 4. Правил дорожнього руху України; в заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих хараткеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, дії водія "ЗАЗ TF 69Y0", р.н. НОМЕР_2 , не відповідали технічним вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; встановити відповідність чи невідоповідність дій пішохода вимога Правил дорожнього руху України та причинного зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в межах дослідження не представляється за можливе.

Певні суперечності та неточності, при відсутності обставин регламентованих ст. 87 КПК України, не є автоматичною передумовою для визнання доказів недопустимими. В яких ситуаціях суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати до уваги, навівши ґрунтовані мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим.

Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченомуч.2 ст.286 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Судом підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Суд не вбачає, в поведінці та діях ОСОБА_4 щирого каяття, оскільки вона вини у вчиненому не визнавала, шкоду потерпілому в повному обсязі не відшкодувала, пробачення у потерпілого не попросила.

Мотиви призначення покарання.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином, вчинення якого карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості та обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, в тому числі той факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася в світлу пору доби, за хорошої видимості та сухих погодних умов, відсутність будь-яких інших винуватців дорожньо-транспортної пригоди, а саме потерпіла похилого віку та в силу вікових особливостей не могла пересуватися із швидкістю по дорозі, враховуючи невідворотність наслідків дорожньо-транспортної пригоди - смерть потерпілої, яка завдала важких емоційних страждань родичу померлої, поведінку ОСОБА_4 після вчиненого кримінального правопорушення, яка на досудовому розслідуванні не сприяла слідству, не вибачилась перед потерпілим, відшкодувала потерпілому шкоду в розмірі 9 600 гривень, в іншій частині ні моральну, ні матеріальну шкоду не відшкодувала, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, думку потерпілого, який не просивне позбавляти волі обвинувачену, а також дані про особу ОСОБА_4 , яка раніше не судима, характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, довідок про стан здоров`я не надавала, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде неможливим без ізоляції її від суспільства і їй необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі, із максимальним строком позбавлення права керування транспортними засобами - 3 (три) роки.

Суд не враховує при призначенні покарання ОСОБА_4 зміст досудової доповіді, оскільки вона сформован, в тому числі, враховуючи, що остання вину визнала, щиро каялася, тоді як в судовому засіданні суд не встановив цих обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що з огляду на пост-кримінальну поведінку ОСОБА_4 , яка перед потерпілим не вибачилась, не вжила належних заходів для відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, з цього приводу до потерпілого не зверталась, підстави для застосування положень ч. 1 ст. 75 КК України, відсутні.

Інших підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання не установлено.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення без розгляду.

Згідно цивільного позову, ОСОБА_5 просить стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 90 400 грн., відшкодування витрат на поховання та встановлення пам`ятника в сумі 40 195 грн., судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок вчиненого злочину, йому завдано: моральної шкодина суму 90 400 грн. - передчасна трагічна смерть його матері ОСОБА_8 , стала важкою психологічною травмою для нього. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу втрати найближчої йому людини - його матері. Із-за цього, його протягом тривалого часу турбувало безсоння, сильні головні болі, відчуття тривожності, було порушено його нормальний спосіб життя, адже він на той час працював за межами України і змушений був залишити роботу та терміново повернутися до України для організації поховання матері та вирішення інших питань, пов`язаних з управлінням майном померлої, проведенням досудового слідства та виконання інших формальностей, ним докладено неймовірні зусилля для та організації нормального способу життя за нових обставин; витрати, пов`язані із похованням на суму 40 195 грн. - КП БМР «Спецкомбинат з надання ритуальних послуг» 8 895 грн. за проведення ритуалу поховання та атрибути до нього, КП БМР «Спецкомбинат з надання ритуальних послуг» 3 600 грн. надгробок, ФОП ОСОБА_14 5 700 грн. поминальні обіди, ФОП ОСОБА_15 22 000 грн. встановлення пам`ятника та облаштування місця поховання

ОСОБА_4 стосовно вимог потерпілого зазначила, що навіть у її чоловіка відсутній пам`ятник, тому цивільний позов не визнає в повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд вважає, що за викладених обставин, з огляду на душевні страждання яких зазнав ОСОБА_5 , які описані в цивільному позові та обґрунтовані ними у судовому засіданні, а саме: сильний шок, стрес та душевне потрясіння, яке він пережив внаслідок смерті ОСОБА_8 , значний стрес, який вплинув на його спосіб життя, тугу, яку він переживає, що розумним і справедливим буде цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити повністю.

Згідно зі ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Отже, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягають до стягнення понесені останнім витрати на поховання ОСОБА_8 , що підтверджуються наданими доказами (т. 1 а.с. 80-82, 85), у розмірі 40 195 грн.

Своєю чергою, суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_5 в частині стягнення судових витрат, оскільки він не надав будь-яких доказів їх понесення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з довідкою про витрати на проведення інжерено-технічної експертизи від 25 січня 2024 року № СЕ-19/111-23/63367-ІТ, витрати на проведення експертизи становлять 2650,48 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення інженерно-технічної експертизи, висновок експерта від 27 лютого 2019 року № 12-1/382, витрати на проведення експертизи становлять 1 144,00 грн.

Згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи, висновок експерта від 17 грудня 2018 року № 12-1/2122, витрати на проведення експертизи становлять 1 144,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, вказані витрати необхідно стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд, серед іншого, зазначає у вироку рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_4 засуджена до покарання у виді позбавлення волі до набрання вироком законної сили, до неї необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, відповідно до ст. 205 КПК України, ОСОБА_4 необхідно взяти під варту в залі суду.

Керуючись ст. 100, 124, 205, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 (три) роки.

Строк відбування основного покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 .

Строк додаткового покарання обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_4 основного покарання.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4938,48 грн.

Цивільний позов - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 90 400 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати, пов`язані із похованням на суму 40 195 грн.

В частині стягнення судових витрат по справі - відмовити.

До дня набрання вироком законної сили, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області