Справа № 944/3726/23
Провадження №1-кп/944/604/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовної якої розглядається клопотання ОСОБА_4

законного представника особи, стосовної якої розглядається клопотання, ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в м.Яворів у дистанційному судовому провадженні у режимі відеоконференції з Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 від 10.03.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Залужжя Яворівського району Львівської області, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 та такому, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

судом визнано доведеним, що, 10 березня 2023 року приблизно о 18 год 05 хв, ОСОБА_4 , діючи під час воєнного стану, веденого на території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, термін дії якого продовжено Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 на 90 календарних днів з 05 год 30 хв. 19.02.2023 перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод», що знаходиться у АДРЕСА_3 шляхом вільного доступу, таємно викрав зі стелажу із спиртними напоями лікер «Tennessee HONEY 35% JACK DANIEL 'S», ємністю 0,7 л. вартістю 838,67 грн, з яким намагався покинути приміщення магазину без проведення оплати викраденого товару, однак свої дії спрямовані на таємне викрадення майна не зміг довести в повному обсязі, оскільки після проходження з викраденим майном каси магазину «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод» був зупинений охоронцем магазину, через що не встиг розпорядитися вказаним напоєм на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, а саме ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно із рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08.11.2023 року встановлено особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Залужжя Яворівського району Львівської області та факт постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 рік. Рішення набрало законної сили. Справа №944/5063/23.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки згідно висновку судової психіатричної експертизи №400 від 05.05.2023 встановлено, що ОСОБА_4 у період інкримінованих йому дій страждав тяжким психічним розладом у формі параноїдальної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, обтяженої алкоголізмом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без його участі, клопотання прокурора підтримує.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Законний представник особи, стосовної якої розглядається клопотання ОСОБА_5 просить задовольнити клопотання та призначити ОСОБА_4 заходи медичного характеру зі застосуванням до нього стаціонарного лікування.

В судовому засіданні особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції із психіатричним закладом) в присутності захисника, а також законного представника у судовому засіданні не заперечував факту вчинення ним крадіжки, а також не заперечував проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру, додав, що стан його психічного здоров`я значно покращився та просив застосувати менш суворе лікуваня.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши судовий розгляд, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, стверджується доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і досліджені в судовому засіданні, зокрема:

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.03.2023, згідно якої ОСОБА_8 зазначила, що 10.03.2023 невідома їй особа близько 18.00 год в приміщенні магазину «Рукавичка», здійснила крадіжку лікеру «Tennessee HONEY 35% JACK DANIEL 'S», ємністю 0,7 л. вартістю 636,06 грн;

- протоколом огляду місця події від 10.03.2023 з фототаблицею, з якого вбачається, за адресою: у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод», що знаходиться у АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено: - скляну пляшку із надписом «Tennessee HONEY 35% JACK DANIEL 'S», лікер 0,7л.;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.03.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_4 затримано з 22 год 25 хв по 22 год 40 хв на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 11.03.2023, згідно якого з камери внутрішнього відеоспостереження, як розташована в приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод», що знаходиться у АДРЕСА_3 , здійснено копіювання відеозапису за період часу 10.03.2023;

- протоколом огляду предметів від 11.03.2023, згідно якого, старшим слідчим СВ Яворівського районного управління поліції ГУНП в Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження №0000360 від 10.03.2023, року, у відповідності до вимог ст.104, 105. 106, 107, 223 та 237 КПК України, проведено огляд відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої в приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод», що знаходиться у м.Новояворівськ, вул.І.Франка,4А Яворівського району Львівської області. Під час огляду предмету виявлено: оптичний носій інформації типу DVD-R на якому поміщено відеофайли під назвою: «НовояворІ.Франка_6каса_main_0601_180706, Новоявор І.Франка_6каса main_0527_1480535, Новоявор І.Франка_6 каса main 0530_180540, Новоявор І.Франка_6 каса main _0530_180609, дані відеофайли має протяжність відеозапису 1,03 хв., так переглядаючи вказані відеозаписи спостерігаємо, що на відеозаписах зображені внутрішні приміщення магазину «Рукавичка», а саме це зал зі стелажами та вихід з магазину з касою, так на вказаних відеозаписах зображено, як особа, зовні схожа на ОСОБА_4 , підходить до прилавку з алкогольними напоями та бере з даного прилавку пляшку алкогольного напою коричневого кольору та кладе собі за куртку. З нею він направляється до виходу де на касі його було зупинено працівниками вказаного магазину, зупинено його було згідно з годинником о 18.05 год., 10.03.2023 року. Огляд проводився в приміщенні службового кабінету Яворівського районного управління поліції ГУНП в Львівській області при природному освітленні;

- постановою про визнання речових доказів від 10.03.2023 року - компакт диск формату типу диск формату DVD-R на якому знаходяться відеозаписи в кількості 4 штук визнано речовими доказами та приєднано їх до матеріалів кримінального провадження;

- згідно із ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Залужжя Яворівського району Львівської області застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

- протоколом огляду предметів від 11.03.2023, згідно якого, старшим слідчим СВ Яворівського районного управління поліції ГУНП в Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження №0000360 від 10.03.2023, року, у відповідності до вимог ст.104, 105. 106, 107, 223 та 237 КПК України, проведено огляд- паперової коробки з бирками з надписом алкогольний напій лікер «Tennessee HONEY 35% HACK DANIEL'S», ємністю 0,7 л., який був вилучений в ході огляду місця події 10.03.2023 в магазині «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод», що знаходиться у АДРЕСА_3 , так оглядаючи вказаний напій спостерігаємо, що пляшка ціла зверху на горловині наявна етикетка з акцизом. Крім цього спереду на етикетці наявний надпис Tennessee HONEY 35% JACK DANIEL'S», вказана пляшка має ємність 0,7 л. Огляд проводився в приміщенні службового кабінету Яворівського районного управління поліції ГУНП в Львівській області при природному освітленні;

- постановою про визнання речових доказів від 11.03.2023 року лікер «Tennessee HONEY 35% JACK DANIEL'S», ємкістю 0.7 л., який був вилучений в ході огляду місця події 10.03.2023, визнано речовим доказом та повернуто його на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ ТВК «Львівхолод»;

- висновком експерта №СЕ-19/114-23/5599-ТВ від 30.03.2023, згідно якого встановлено, що ринкова вартість досліджуваної однієї пляшки лікеру «Tennessee HONEY» торговельної марки «JACK DANIEL'S», місткістю 0.7 л міцністю 35/ станом на 10.03.2023 становить 838,67 грн.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №400 від 05.05.2023 в період інкримінованих дій ОСОБА_4 страждав тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, обтяженої алкоголізмом, не міг усвідомлювати свої дій та керувати ними.

На даний час, ОСОБА_4 також страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, обтяженої алкоголізмом, не може усвідомлювати свої дій та керувати ними.

Відносно ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Таким чином, вивчивши та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Будь-яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій ОСОБА_4 та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ) - висновку судово-медичної експертизи.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів щодо того, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і вказує на потребу у застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру наведених у висновку.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним таКримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Ухвалюючи рішення у справі, суд також враховує наступне.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст.19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Вмотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Із зазначеним вище у висновку експерта станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу, у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 2 статті 94 КК України визначено, що надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силуст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, згідно яких на період часу, до якого відноситься скоєне інкримінована йому дія та на теперішній час, ОСОБА_4 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді.

Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_4 , як на час вчинення ним відповідного суспільно небезпечного діяння, так і на час судового розгляду кримінального провадження. За висновком експерта, ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру та потребує обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

Оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2020 року у справі №234/18511/18 (провадження №51-4960км19).

При цьому, суд звертає увагу на те, що суспільна небезпека діяння, вчиненого в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, має оцінюватись за загальними критеріями - характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об`єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

При кримінально-правовій оцінці суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст. 15 КК України (правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі №761/37225/20 (провадження №51-321кмо22).

Таким чином, кримінальний та кримінально-процесуальний закони пов`язують необхідність застосування примусових заходів медичного характеру саме із суспільною небезпечністю діяння, вчиненого неосудною особою, а не з його наслідками.

При юридичній оцінці дій такої особи суду необхідно брати до уваги об`єктивну сторону вчиненого діяння з урахуванням спрямованості її дій.

Від правильності юридичної оцінки дій неосудної особи напряму залежить встановлення рівня небезпеки її поведінки для суспільства та застосування до неї виду примусових заходів медичного характеру, визначених ст.94 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України (по факту викрадення майна потерпілого) - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 та застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених п.1 ч.1 ст.94 КК України, у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку за вчинене суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, зважаючи на дані відображені в висновку судово-психіатричної експертизи.

Підстав для застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, стосовно ОСОБА_4 суд не вбачає.

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п.1 ст.7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру, та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід застосований до особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили слід залишити без змін.

Ухвалами Яворівського районного суду Львівської області відносно ОСОБА_4 продовжено строк раніше застосованого запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, з поміщенням у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», строком на 60 днів, тобто до 30.06.2024, який необхідно залишити без змін до набрання ухвалою суду законної сили.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи положення ч.2ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судових експертиз, слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи наведене, керуючись ст.100, 369, 372, 503, 513 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 від 10.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 та такому, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, з поміщенням у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - залишити без змін до вступу ухвали суду в законну силу.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- компакт диск формату типу диск формату DVD-R на якому знаходяться відеозаписи в кількості 4 штук - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000360;

- лікер «Tennessee HONEY 35% JACK DANIEL'S», ємкістю 0.7 л. повернути ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Яворівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1