Справа № 741/1755/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/316/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000814 від 21.06.2023 року, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Григорівка Барвінківського району Харківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої в порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватою та призначено їй покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 21.06.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати в сумі 2151 грн.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.06.2023 року, у вечірній час, більш точного часу в ході слідства не встановлено, ОСОБА_6 , перебувала у стані алкогольного сп`яніння та знаходилася у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , де на той час, у якості гостя, також знаходився її колишній співмешканець ОСОБА_9 , в ході сварки, що сталася між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння йому смерті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, взяла зі столу в праву руку кухонного ножа, умисно нанесла ним ОСОБА_9 один удар в область грудної клітки зліва, чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні грудної клітки зліва; насічки 5-го ребра; двох колото-різаних ушкоджень серця; надрізу навколосерцевої сумки по передній її поверхні, що призвело до тампонади серця кров`ю, від чого 19.06.2023 року на місці події настала смерть ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, пом`якшивши його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, вона є людиною похилого віку, має тяжке захворювання, на її утриманні перебуває син інвалід ІІІ групи, який має вади психічного характеру.

При призначенні їй покарання суд 1 інстанції не в повній мірі врахував її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також залишив поза увагою наявні у неї тілесні ушкодження, які спричинені потерпілим.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що особливості даного конкретного злочину, вчиненого ОСОБА_6 й обставини його вчинення, які були встановлені в ході судового розгляду, але не відобразились у вироку, свідчать про те, що вчиненню даного протиправного діяння обвинуваченою передувала девіантна поведінка потерпілого, а саме його агресивна поведінка, яка виразилась спочатку у сварці, а потім у нанесенні ним ОСОБА_6 ударів шваброю, яку обвинувачена вирвала у нього з рук, після чого він схопив ніж та кинувся на неї зі словами «Я тебе зараз вб`ю». Такі дії потерпілого спричинили у ОСОБА_6 реальні підстави побоюватися за своє життя, викликали стан підвищеного хвилювання за своє життя, внаслідок чого обвинувачена у відповідь на погрозу зі сторони потерпілого вдарила його ножем.

ОСОБА_10 поведінка потерпілого підтверджується сукупністю доказів, яким суд 1 інстанції не дав належної оцінки.

Зокрема показанням обвинуваченої, наданої нею у судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту, під час яких остання повідомляла, що саме потерпілий розпочав конфлікт та почав завдавати їй удари дерев`яною шваброю, а поті взяв ніж та йшов на ОСОБА_6 , тому вона, побоюючись за своє життя, схопила інший ніж та нанесла удар потерпілому. Також наявність у обвинуваченої тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 94.

В цьому випадку, на думку захисника, мотив, яким керувалася ОСОБА_6 під час вчинення нею злочину, є захист свого життя, метою вчиненого слугувало запобігання позбавлення її життя потерпілим, що значно знижує ступінь тяжкості вчиненого нею правопорушення.

Також вказує, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, їй виповнилось повних 70 років, має незадовільний стан здоров`я. Вона офіційно перебуває в шлюбі, народила та виховала шестеро дітей, має на утриманні сина-інваліда 3 групи, який має вади психічного характеру та є ВІЧ-інфікованим, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, утримує господарство та обробляє земельну ділянку. Вона раніше не судима.

За час утримання у місцях позбавлення волі порушення режиму тримання під вартою не допускала, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, на профілактичному обліку в установі не перебуває, законні вимоги виконує.

Згідно обвинувального акту, обставинами, що пом`якшують її покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Судом визнано як обставини, що пом`якшують її покарання, - щире каяття та відсутність судимостей, проте не враховано активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як пом`якшуючу покарання обставину.

Звертає увагу, що потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не заявлено.

Крім того, ОСОБА_6 повністю визнала свою вину, щиро розкаялась у вчиненому, критично ставиться до вчиненого та засуджує свою поведінку.

Вказані обставини в сукупності, на думку захисника, дають підстави для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачена та її захисник підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, пом`якшити ОСОБА_6 покарання.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позицію сторони захисту, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діянні за обставин, встановлених судом, та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 115 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, які було досліджено і перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу та яким надана правильна юридична оцінка.

Зокрема, висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу показань самої обвинуваченої, яка не спростовувала факту нанесення потерпілому удару ножем в область грудної клітки зліва та не заперечувала, що саме внаслідок її протиправних дій потерпілий помер; даних протоколу слідчих дій, зокрема, протоколу слідчого експерименту від 22.06.2023 року, згідно з яким обвинувачена відтворила обставини нанесення потерпілому удару ножем, від якого останній помер; висновків судово-медичних експертиз №103 від 11.08.2023 року та №164 від 06.09.2023 року, якими встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок томпонади серця кров`ю, що у свою чергу є наслідком травми серця з крововиливом в навколосерцеву сумку. На трупі виявлені наступні тілесні ушкодження: надріз навколосерцевої сумки по передній її поверхні, два колото-різані ушкодження серця, насічка п`ятого ребра, рана передньої поверхні грудної клітки зліва. По механізму спричинення всі вищезазначені ушкодження є комплексом єдиної травми внаслідок удару колюче-ріжучим предметом, що має хоча б один гострий край.

Вказані в судовому рішенні докази в їх сукупності безперечно доводять винуватість у вчиненому злочині й об`єктивних підстав недовіряти їм немає.

На підставі аналізу норм закону, передбачених ст. ст. 124, 36 КК України, суд апеляційної інстанції зазначає, що для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

На думку колегії суддів апеляційного суду, в діях потерпілого суспільно небезпечного посягання не було, навіть за наявності у потерпілого ножа, який він тримав у руці і жодного удару ним обвинуваченій не наніс, у обвинуваченої наявні тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та не свідчили про активні протиправні дії з боку потерпілого щодо неї, обвинувачена ОСОБА_6 під час конфлікту цілеспрямовано нанесла потерпілому один удар ножем в область грудної клітки зліва.

Знаряддя вчинення злочину, характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому в область грудної клітки переконливо свідчать про те, що ОСОБА_6 усвідомлювала можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й тих, що фактично настали.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд І інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, урахував усі обставини справи, в тому числі дані про особу винної, її похилий вік, стан здоров`я, сімейне положення, наявність на утриманні сина, який має вади психічного характеру, відношення до суспільно-корисної праці, її соціальні зв`язки, поведінку в побуті, спосіб життя, наявність постійного місця проживання, той факт, що вона народила та виховала шестеро дітей, відсутність даних про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, дані, що характеризують особу по місцю проживання, спосіб життя та соціальні зв`язки обвинуваченої з покійним, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, ставлення до скоєного.

Змістом оскаржуваного вироку встановлено, що обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття та відсутність судимості. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Активне сприяння розкриттю злочину - це надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність.

Вищезазначену обставину колегія суддів не може визнати такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , так як відсутні на те підстави.

Посилання захисника у апеляційній скарзі як на підставу для пом`якшення покарання на неправомірну поведінку потерпілого апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в діях потерпілого не було встановлено такого суспільно небезпечного посягання, яке б могло свідчити про самозахист ОСОБА_6 . Крім того, поведінка обвинуваченої після вчинення злочину, зокрема те, що вона не викликала швидку допомогу та не надала першу медичну допомогу, свідчить про певний ступінь її небезпеки в суспільстві.

Відсутність у цьому провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також позитивні характеристики за місцем проживання та з місць позбавлення волі, на що посилається захисник, не є вирішальним при призначенні покарання та враховується в сукупності з іншими обставинами.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, а також дані про особу обвинуваченої, суд І інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції інкримінованої статті, у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, а тому відсутні підстави для його пом`якшення шляхом застосування положень ст. 69 КК України, як про те йдеться в апеляційних скаргах.

Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання є законним, справедливим, буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4