Справа № 953/2560/24
н/п 1-кс/953/2417/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2024 р. Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного 31.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, 2015 р.н., зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2024 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження № 0000545, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 31.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, але не пізніше 30 березня 2024 року, стала на шлях вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP».

При цьому ОСОБА_5 , будучи працездатною, але ніде не працюючою та не маючи постійного джерела доходів, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, за рахунок зайняття протиправною діяльністю, всупереч урегульованим законом суспільним відносинам у сфері обігу на території України психотропних речовин, маючи прямий умисел на вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин, а саме на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», у великих розмірах, згідно з чинним законодавством України, визначивши для себе вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин як джерело доходів.

При цьому ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, маючи умисел на вчинення незаконного придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», у великих розмірах, з метою подальшого збуту, зі свого мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 13 pro» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , IМЕІ-2: НОМЕР_2 в якому встановлена сім-картка мобільного оператору із номером НОМЕР_3 , за допомогою кросплатформенного месенджеру «Telegram», здійснила замовлення вказаного засобу у адміністратору Інтернет - магазину «Startup», особистість якого (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування, на даний час, не виявилось за можливе.

В подальшому ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, отримала на свій мобільний телефон у месенджері «Telegram», повідомлення від адміністратору Інтернет - магазину «Startup», особистість якого (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, в якому були данні щодо місця знаходження психотропної речовини, у вигляді так званого «мастер кладу», за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшої передачі вказаної речовини та збуту невстановленій в ході досудового розслідування особі.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел направлений на незаконний збут психотропної речовини, направилась у вказане в повідомленні місце за адресою: АДРЕСА_3 , де забрала замовлення, яке було надіслано невстановленою особою (особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе), в якому містилась раніше замовлена нею особливо небезпечна психотропна речовина - «PVP». В подальшому, ОСОБА_5 отримавши вищевказане замовлення у вигляді так званого «мастер кладу» в стіні паркану за адресою: АДРЕСА_3 , із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», у великих розмірах, та з того часу почала зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками поліції, які 30.03.2024 в період часу з 23:30 до 00:17 31.03.2024 під час огляду місця події, поблизу будинку АДРЕСА_4 , виявили та в подальшому вилучили у ОСОБА_5 : кожух від мандарину в якому прозорий полімерний зіп-пакет з фіксатором, в якому згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/8988-НЗПРАП від 01.04.2024, у частині вилученої речовини мітиться особливо небезпечна психотропна речовина PVP, масою: 4,2314 грам, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», Наказу МОЗ №188 від 01.08.2000 р. «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», є великим розміром.

У той же час вона всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживання ними»; Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав та зберігав з метою збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», з метою подальшого збуту, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

«31» березня 2024 року об 12 год. 38 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

«31» березня 2024 року об 15 год. 20 хв. ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

«01» квітня 2024 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.42, 276-279 КПК України вручено зміну повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Прокурор зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваної, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з заставою у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрювана та її адвокат з приводу клопотання прокурора заперечували, вказували, що ризики не є підтвердженими, просять обрати відносно ОСОБА_5 домашній арешт та врахувати, що вона має неповнолітню дитину.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що в провадженні СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545, за ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, остання є осудною особою, яка досягла 16-річного віку та є громадянкою України.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: оглядом місця події, проведеного 30.03.2024 за участю ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого у ОСОБА_5 вилучено 1 полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору; оглядом місця події, проведеного 31.03.2024 за участю ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_5 , під час якого у ОСОБА_5 вилучено 1 полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору; оглядом місця події, проведеного 31.03.2024 за участю ОСОБА_5 , за місцем фактичного мешкання останньої, за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено речовини, схожі на наркотичні та психотропні та пристрої для їх фасування; оглядом предмету, а саме: мобільного телефону марки Iphone 13 pro imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 в якому встановлена сім-картка мобільного оператору із номером НОМЕР_3 та мобільного телефону Samsung Imei1: НОМЕР_4 , Imei2: НОМЕР_5 в якому встановлена сім-картка мобільного оператору із номером НОМЕР_6 , на яких виявлено листування в кросс-платформенному месенджері «Телеграм» із невідомою особою, предметом листувань з якою є розповсюдження наркотичних засобів та психотропних речовин; висновком судової експертизи СЕ-19/121-24/8898-НЗПРАП від 01.04.2024 р., відповідно до якої частина речовини вилученої у ОСОБА_5 є особливо небезпечною психотропною речовиною - «PVP»; Показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які були присутні в якості понятих при вилученні у ОСОБА_5 речовин, схожих на психотропні; Показаннями свідків - працівників патрульної поліції.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст. 307 КК України за викладених у клопотанні обставин. Даних на спростування зазначеного стороною захисту не надано.

Вказане може бути підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченого п.1,3,5 ст.177 КПК України, і стороною захисту не спростовані дані висновки.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо обрання застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

ОСОБА_5 незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, 2015 р.н., не працевлаштована, джерел доходу немає, не судима, що у сукупності свідчить про наявність ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування.

Також, ОСОБА_5 достовірно розуміє суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, а отримавши копії окремих матеріалів кримінального провадження та усвідомивши перелік можливих свідків, яким відомо про вчинення інкримінованого їй злочину, має реальну можливість впливати на останніх, які в свою чергу, можуть відмовитись від надання показань або надати неправдиві покази.

Крім того, обставини вчинення кримінального правопорушення та дані по особі підозрюваної, свідчать про можливість продовження вчинення нею правопорушень.

Відтак, є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Доводи захисту не спростовують висновків слідчого судді з даного питання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що злочин вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, даних по особі підозрюваної, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваною виконувати покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, в умовах дії воєнного стану на території України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а доводи захисту з даного питання підлягають відхиленню.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Однак, вирішуючи питання щодо застосування застави, слідча суддя приходить до наступного.

Сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваної та на явністю на її утриманні малолітньої дитини, матері, що працює, кваліфікацію дій на одним епізодом, враховуючи наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя вважає можливим визначити станом на теперішній час заставу у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 75700 грн., та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України станом на теперішній час.

Також, для забезпечення прав дитини та у відповідності до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 876 слідча суддя зобов`язує Службу у справах дітей Харківської міської ради тимчасово влаштувати дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка залишилась без батьківського піклування у відповідності до п. 31 цього Порядку.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 56 днів - тобто до 27 травня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_5 суму застави у розмірі 75700 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. ua0006674 (справа № _____) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду ;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або перебування;

4)утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та її явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про причини неявки підозрюваного.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_5 про взяття під варту останньої.

У відповідності до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 876 зобов`язати Службу у справах дітей Харківської міської ради тимчасово влаштувати дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка залишилась без батьківського піклування у відповідності до п. 31 цього Порядку.

За результатами тимчасового влаштування дитини повідомити письмово прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та слідчого суддю.

Встановити строк дії ухвали до 27.05.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя :