Справа № 206/5102/23
Провадження № 1-кп/206/64/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора у кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за ч.4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000477 від 06.08.2023,

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого:

- 29.12.2008 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України;

- 22.12.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України;

- 03.08.2015 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України;

- 03.09.2015 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України;

- 08.10.2015 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України;

- 12.10.2015 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;;

- 30.12.2020 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 395 КК України;

- 19.01.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України;

- 12.11.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України;

- 07.12.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 1 місяця обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання призначене за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2021 року, остаточне покарання призначено у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі. 24.05.2022 звільненого з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» по відбуттю строку покарання;

-30.04.2024 року Самарським районим судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0000477, внесене до ЄРДР 06.08.2023відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

14.06.2024 до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, а саме: злочин передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, санкція статті, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Враховуючи те, що у ОСОБА_4 не склались стійкі соціальні зв`язки в суспільстві, зокрема, неповнолітніх або малолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні він не має, наразі не має постійного місця проживання, тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, будучи раніше неодноразово судимим, може вчинити спроби переховування від суду, що свідчить по наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, обвинувачений може чинити тиск на неповнолітнього потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачені почали змінювати покази, у зв`язку із чим заявлено клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_8 , що свідчить по наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. оскільки деякі свідки є раніше знайомими особами для обвинуваченого, та продовжити злочинну діяльність.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те,що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим

за умисні злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти нові умисні злочини, що свідчить про його стійку антисоціальну позицію. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні

за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин. Вказаний вирок набрав законної сили 04.06.2024.

Під час перебування ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом, останній неодноразово припускався порушень.

Так, відповідно до наданої інформації ВП №4 ДРУП ГУНП

в Дніпропетровській області ЕЗК до обвинуваченого ОСОБА_4 не було застосовано (рапортт.в.о. начальника СІП ДРУП від 30.10.2023 за вих. № 43/10410), так як у працівників СІП була відсутня можливість проведення перевірки технічної можливості застосування ЕЗК за місцем проживання ОСОБА_4

за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність останнього

за вказаною адресою (ЖЄО №№ 14069, 14070 від 22.11.2023).

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 у 2023 році здійснювався за адресою: АДРЕСА_1 , а з грудня 2024 року

за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи під домашнім арештом скоїв адміністративні правопорушення: ч. 1 ст. 51 КУпАП- дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, протокол ВАД № 344471 від 20.12.2023 (ЖЄО 15114 від 14.12.2023) направлено на розгляд до суду за вих. №43.4/10950 від 21.12.2023; ст. 173 КУпАП- дрібне хуліганство, протокол ВАД № 174798 від 25.05.2024 (ЖЄО 7588 від 20.05.2024), направлено на розгляд до суду за вих. № 43.4/5897 від 28.05.2024; ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або в передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом,постанова ЕНА № 2290678 від 01.06.2024 (УПП); ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи,

яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння

або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,протокол № ААД № 816537 від 01.06.2024 (УПП).

Окрім того, відповідно до наданої інформації порушення обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків покладених на нього рішенням суду

з 25.10.2023 року були зафіксовані до ЖЄО №№ 14069, 14070 від 22.11.2023, 15337 від 20.12.2023, 5000 від 04.04.2024 (ухилянт), 5646 від 15.04.2024, 7637 від 20.05.2024 (супроводжено до ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Окрім адміністративних правопорушень, обвинуваченим ОСОБА_4 31.03.2024 вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинив легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 . Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні

за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання. В обґрунтування заперечень вказують на те, що ОСОБА_4 ніколи не переховувався від суду, завжди з`являвся в усі судові засідання. ОСОБА_4 також вказує на те, що останні два з половиною місяця він проживає у своєї дівчини за адресо: АДРЕСА_3 , про зміну адреси проживання він повідомив поліцію. Суд не повідомляв, не знав, що треба повідомляти.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши надані прокурором докази, суд встановив наступне.

Останньою ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 05 квітня 2024 року було продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , на строк два місяці, тобто до 05 червня 2024 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за викликом до суду, не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду, окрім необхідності відвідування медичного закладу, із подальшим наданням медичної довідки про відвідування такого закладу.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши надані суду докази, суд констатує наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином. Він офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем своєї реєстрації не проживає, постійно змінює місце проживання, тобто він не має міцних соціальних зав`язків, а тому суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, у своїй сукупності, підвищує ризики переховування обвинуваченого від суду.

Про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в останньому судовому засіданні почали змінювати свої покази, у зв`язку з чим було заявлено клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_8 . Усвідомлюючи, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, базується, у тому числі, і на показаннях даного свідка, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може здійснити спробу впливу на свідка в будь-який спосіб, з метою схиляння їх до зміни своїх показів.

Суд також констатує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засудженим

за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, у період перебування під цілодобовим домашнім арештом у даному кримінальному провадженні він вчинив нове кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні

за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

Крім того, у період перебування під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_4 було вчинено ряд адміністративних правопорушень:

-за ч. 1 ст. 51 КУпАП- дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, протокол ВАД № 344471 від 20.12.2023 (ЖЄО 15114 від 14.12.2023) направлено на розгляд до суду за вих. №43.4/10950 від 21.12.2023;

-за ст. 173 КУпАП- дрібне хуліганство, протокол ВАД № 174798 від 25.05.2024 (ЖЄО 7588 від 20.05.2024), направлено на розгляд до суду за вих. № 43.4/5897 від 28.05.2024;

-за ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або в передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, постанова ЕНА № 2290678 від 01.06.2024 (УПП);

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протокол № ААД № 816537 від 01.06.2024 (УПП).

Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про його стійку антисоціальну позицію, тобто ОСОБА_4 може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 183, 334-335, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити для виконання до ВП №4 Дніпровського районного Управління поліції Головного Управління національної поліції Дніпропетровської області, а також прокурору Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра - для здійснення організації і контролю щодо виконання даної ухвали.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 19.06.2024 о 8-00 год.

Суддя ОСОБА_1