У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

особи, стосовно якої вирішується питання про

застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 03.01.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Худяки, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців у розумінні закону не маючого, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи неосудним, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 176 від 17.04.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, приблизно влітку 2023 року, перебуваючи поблизу поля, в адміністративних межах с. Худяки, Черкаського району, Черкаської області, неусвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та непередбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, незаконно придбав, а саме знайшов та зірвав рослини коноплі, які в подальшому приніс до домоволодіння за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому шляхом ламання, перебирання, подрібнення та сушіння, з частини рослин виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, а іншу частину рослин залишив зберігати цілою, без мети збуту.

В подальшому, 03.01.2024 у період часу з 19 год. 57 хв. по 21 год. 15 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , в ході огляду місця події, що проводився за добровільної згоди та у присутності власника домоволодіння ОСОБА_6 , виявлено та вилучено у одній з кімнат, а саме в спальній кімнаті, паперовий згорток та одна паперова коробка з речовиною рослинного походження, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/265-НЗПРАП 08.01.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено канабіс. Маса наркотичного засобу канабісу становить 0.18 г та 8.13 г., та один поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/266-НЗПРАП 10.01.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено канабіс. Маса наркотичного засобу канабісу становить 9.21 г.

Загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу становить 17.52 г., яку останній придбав, виготовив та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, суспільно-небезпечне діяння, що інкримінується ОСОБА_3 , підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання і просила суд застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 не мали зауважень щодо порядку розгляду кримінального провадження та щодо обставин, викладених у клопотанні та просили застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

У судовому засіданні, з огляду на висновки судово-психіатричного експерта, за погодженням із учасниками процесу, судом визнано недоцільним допит ОСОБА_3 у зв`язку із станом його здоров`я (хронічним психічним захворюванням, яке перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, та давати про них покази під час участі, зокрема, у судовому процесі).

Факт вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 підтверджується такими, безпосередньо перевіреними у порядку статті 358 КПК України у судовому засіданні, доказами:

- протоколом огляду місця події від 03.01.2024 з відеозаписом;

- висновком експерта СЕ-19/124-24/266 від 10.01.2024;

- висновком експерта СЕ-19/124-24/265 від 08.01.2024

- протоколом тимчасового доступу від 23.02.2024;

- протоколом тимчасового доступу від 23.02.2024;

- висновком судово-психіатричного експерта №176 від 17.04.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказані вище докази є належними та допустимими у розумінні норм КПК України.

Порушень вимог ст. 87 КПК України не встановлено.

Будь-яких інших доказів сторонами не надавалося, а прокурор не наполягав на допиті свідків у даному провадженні.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані у ньому докази, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У постанові від 16 січня 2023 року у справі № 761/37225/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки) не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК України і в такому випадку відсутня вина як обов`язкова основна ознака суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення, а отже і суб`єктивна сторона. Зазначене є правовою підставою для юридичної оцінки дій неосудної особи не як кримінального правопорушення, а як суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені, є: 1) час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; 2) вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення цією особою; 3) наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; 4) поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; 5) небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; 6) характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням; 7) обставини, що підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Даний висновок відповідає правовій позиції колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 202/5997/17.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає доведеним, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_3 у стані неосудності, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, а тому, відповідно до частини другої статті 19 КК України, він не підлягає притягненню до кримінальної відповідальності. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі статтею 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

За приписами статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення;

3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Статтями 511, 512 КПК України встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Частиною 1 статті 509 КПК України унормовано, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Отже, примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Даний висновок відповідає правовій позиції колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленій у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 127/15572/21.

Частинами першою та третьою статті 94 КК України закріплено, що, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не потрібно наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги думку прокурора, законного представника, захисника, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, однак психічний розлад ОСОБА_3 є таким, що потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно-небезпечних дій, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 176 від 27.03.2024 року, а відтак, суд вважає ОСОБА_3 суспільно небезпечним і дійшов висновку про необхідність застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів, у даному кримінальному провадженні, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 19, 93, п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, керуючись ст.ст. 512-513 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання спеціалізованої психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 3786 грн. 40 коп. віднести за рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-паперовий згорток та одна паперова коробка з речовиною рослинного походження, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/265-НЗПРАП 08.01.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено канабіс. Маса наркотичного засобу канабісу становить 0.18 г та 8.13 г., та один поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/266-НЗПРАП 10.01.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено канабіс. Маса наркотичного засобу канабісу становить 9.21 г., які передані на зберігання в камеру схову Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, захиснику, законному представнику та ОСОБА_3 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1