Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/630/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника СД ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання начальника СД відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про проведення огляду в межах кримінального провадження №0000033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник СД відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про проведення огляду в межах кримінального провадження №0000033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. У поданому клопотанні начальник СД ОСОБА_3 просить клопотання про проведення огляду задоволити, визнати правомірним та законним проведений 19.03.2024 року з 17 год. 15 хв. до 17 год. 25 хв. начальником сектору дізнання відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_3 огляд місця події в домоволодінні ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено суху речовину зеленого кольору, зовні схожу на наркотичну.

З матеріалів клопотання вбачається, що 19.03.2024 року, близько 16 год. 00 хв., на лінію 102 надійшло повідомлення від поліцейського громади ОСОБА_6 про те, що під час розгляду матеріалів ЄО, він зайшов до будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , де у веранді виявив подрібнені рослини зеленого кольору, зовні схожі на рослини конопель.

За даним фактом СД відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області 19.03.2024 року внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №0000033 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 309 КК України.

Враховуючи письмову згоду ОСОБА_5 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, припинення виявленого кримінального правопорушення, безпосереднього переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення 19.03.2024 року проведено огляд місця події, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який належить та в якому проживає ОСОБА_5 в ході якого виявлено та вилучено суху речовину зеленого кольору, зовні схожу на наркотичну.

Відповідно до постанови начальника СД суху речовину зеленого кольору, зовні схожу на наркотичну, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Начальник СД зазначає, що вилучене в ході огляду майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, а тому згідно вимог ст. 98 КПК України являється речовим доказом, яке підлягає обов`язковому вилученню та подальшому дослідженню. Більше того, будь-яке зволікання з вилученням вказаного майна могло призвести до його реалізації, знищення та/або приховування.

Начальник СД ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просить його задоволити з підстав наведених у ньому. Вказала, що огляд домоволодіння було проведено на підставі добровільної згоди ОСОБА_5 . При цьому, будь-яких документів на підтвердження права власності чи іншого володіння ОСОБА_5 на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 слідчому судді надати не змогла.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просить його задоволити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення начальника СД, прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Законом України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, який набрав законної сили 01.07.2020 р., передбачено, що відповідно до частини 1 статті 40-1 Кримінального процесуального кодексу України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканість житла чи іншого володіння особи. Згідно з цією конституційною нормою не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до ч. 1. ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Частиною ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Чинний КПК України надає можливість виділити такі види огляду: 1) огляд місцевості; 2) огляд приміщень; 3) огляд речей; 4) огляд документів; 5) огляд трупа; 6) огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Ч. 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Системний аналіз наведеного законодавства дозволяє стверджувати про те, що проникнення до житла чи іншого володіння особи для проведення обшуку (огляду) відбувається, як правило, на підставі ухвали слідчого судді або за добровільною згодою такої особи. При цьому процесуальний закон як виняток передбачає допустимість проведення обшуку (огляду) без попереднього судового контролю. Вказане є виправданим з огляду на можливість існування, так званих, «невідкладних» випадків проведення обшуку (огляду), перелік яких чітко визначено ч.3 ст.233 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає. У такому випадку судовий контроль фактично проведеного обшуку (огляду) здійснюється ретроспективно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положенням ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З контекстного аналізу наведених норм вбачається, що сторона кримінального провадження при поданні певного клопотання зобов`язана довести обставини, на які вона посилається.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням законності під час досудового розслідування, вважає, що терміновість проведення слідчих дій без ухвали слідчого судді не може ґрунтуватися виключно на поясненнях органу досудового розслідування, його припущеннях, без підтвердження відповідними доказами або обставинами. Обставини, які свідчать про невідкладність випадку підлягають доведенню належними і допустимими засобами доказування.

У поданому клопотанні начальник СД, за погодженням з прокурором, просить визнати правомірним та законним проведений 19.03.2024 року з 17 год. 15 хв. до 17 год. 25 хв. начальником сектору дізнання відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_3 огляд місця події в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проте, до клопотання начальника СД не додано жодних документів, які підтверджують право власності чи іншого володіння на вказаний житловий будинок. Довідка, видана старостою Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області від 25.03.2024 року №249, що додана начальником СД до клопотання, не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності чи володіння житлом в розумінні діючого законодавства. При цьому, в судовому засіданні начальник СД ОСОБА_3 вказала про те, що орган досудового розслідування має доступ до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Проте, жодних заходів з метою встановлення власника чи володільця вищевказаного житлового будинку органом дізнання вжито не було.

Також, до клопотання не додано жодних даних, які б підтверджували наявність невідкладного випадку передбаченого ч. 3 ст. 233 КПК України, що надав право начальнику СД до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житлового будинку особи.

На переконання сторони обвинувачення огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 був невідкладним з огляду на необхідність виявлення та фіксацію відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, припинення виявленого кримінального правопорушення, безпосереднього переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Проте, враховуючи вищевказані законодавчі норми та подані слідчому судді докази, слідчий суддя відхиляє аргументи сторони обвинувачення стосовно того, що існувала необхідність своєчасного виявлення, перевірки та фіксації відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки вказані підстави не є законодавчо обумовленими обставинами, з якими законодавець пов`язує невідкладність огляду та допустимість проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали судді. При цьому, у судовому засіданні начальник СД ОСОБА_3 не змогла відповісти у зв`язку з безпосереднім переслідуванням якої саме особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, нею було здійснено огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя при розгляді вказаного клопотання, також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.02.2019 року у справі №159/451/16-к, де зазначено, що якщо подія, з приводу якої проводиться огляд, відбулась у житлі чи іншому володінні особи, на проведення такого огляду місця події поширюються вимоги, передбачені статтею 30 Конституції та відповідними положеннями статей 13, 233, 234 та 237 КПК України (п.32). Також у своїй постанові Верховний Суд касаційної інстанції зазначив, що закон не визначає спеціальних засобів доказування добровільності згоди на проникнення до житла або іншого володіння особи. Тому наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені виходячи з сукупності обставин, за яких відбувалося проникнення до житла чи іншого володіння особи, і ці обставини можуть доводитись або спростовуватися сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування (п. 37). У певних ситуаціях наявність письмового документа може не мати вирішального значення, оскільки добровільність його написання чи підписання також може бути поставлено під сумнів (п.38).

У матеріалах клопотання міститься нібито письмова заява ОСОБА_5 згідно якої він не заперечує про проведення працівниками поліції огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, як зазначено вище, з матеріалів клопотання не вбачається, що ОСОБА_5 є власником або володільцем зазначеного житлового будинку.

Таким чином, жодної згоди власника або уповноваженої ним особи на проведення огляду не було, що при відсутності підстав, передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України, не давало право начальнику СД продовжувати огляд приміщення без ухвали слідчого судді та вилучати предмети та речі, які потім були визнані речовими доказами по справі.

Крім того, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчим та прокурором в клопотанні не було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

В постанові Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 01 листопада 2023 року по справі №462/3127/22 зазначено, що відсутні підстави, передбачені ч.3 ст.233 КПК України, для проникнення до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчим суддею є недопустимими, оскільки його проведено внаслідок порушення прав людини і основоположних свобод, а також, що інші докази отримані в ході його проведення та похідні від них є також недопустимими, з огляду на доктрину «плодів отруйного дерева».

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) була сформульована Європейським судом з прав людини у наступних справах: «Гефген проти Німеччини»; «Тейксейра де Кастро проти Португалії»; «Шабельник проти України»; «Балицький проти України»; «Нечипорук і Йонкало проти України»; «Яременко проти України».

Зокрема, в рішеннях по справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», а саме: коли визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і ті докази, які не були б отримані, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Також, суд враховує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 24.03.2020 року (справа № 755/5825/18; провадження № 51-5821км19), про те, що «первинна процесуальна (судова) легалізація доказів, отриманих у ході обшуку, проведеного без попереднього дозволу суду, має бути здійснена в ході розгляду відповідного клопотання слідчим суддею в порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурора чи слідчого за погодженням із прокурором про проведення огляду, яке подано в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчим суддею має бути перевірено не лише наявність фактичних підстав для проведення обшуку згідно з вимогами ст. 234 КПК України, але й наявність підстав для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Перевірка наявності підстав для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді є обов`язковою не лише під час розгляду клопотання прокурора чи слідчого за погодженням із прокурором про проведення обшуку, яке подано в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, але й є обов`язковою складовою перевірки на предмет допустимості доказів, отриманих у ході такого обшуку, яка здійснюється під час судового розгляду чи, за наявності відповідних доводів скарги, при перегляді судових рішень.

З огляду ж на відсутність підтвердження наявності виключних обставин (підстав) для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, наявність чи відсутність цих обставин мала б бути з`ясована судом у ході перевірки відповідних доказів на предмет їх допустимості».

Враховуючи наведене, заслухавши пояснення начальника СД та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, виходячи з вимог ч. 5 ст. 234 КПК України, вважає, що клопотання є необґрунтованим і таким, що ґрунтується на припущеннях, оскільки викладені у клопотанні відомості є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03).

З врахуванням вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 237 КПК України,слідчий суддя -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання начальника СД відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про проведення огляду в межах кримінального провадження №0000033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1