У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/46/24 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2023 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою, відмовлено,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2024 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

Суд мотивував ухвалу тим, що застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а сам факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання, не є самостійно для цього правовою підставою, беручи до уваги те, що наявність 4 дисциплінарних стягнень у засудженого ОСОБА_6 свідчить про те, що він не став на шлях виправлення і підстави для застосування ст. 82 КК України щодо нього відсутні, тому суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого до задоволення не підлягає.

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що судовий розгляд було проведено байдуже та неповно, що згідно до п.1 ч.1 ст.109 КПК України є підставою для скасування судового рішення. Зазначає, що суд взяв до уваги стару характеристику що і призвело до хибного та неправильного висновку. Вважає, що потрібно відновити вивчення його нових характеризуючи даних, та відповідно до ст. 81, 82 КК України змінити йому покарання більш м`яким. Просить суд, оскаржену ухвалу суду скасувати, застосувати щодо нього більш м`яке покарання, а якщо апеляційний суд визнає, що такий розгляд справи є повноваженням суду першої інстанції, то повернути матеріали справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Засуджений ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак не подавав клопотання про участь в судовому засіданні, тому відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України, апеляційним судом не викликався.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про заміну йому невідбутої частини призначеного покарання більш м`яким, тобто з питанням, що пов`язано з виконанням вироку, яке розглядається в порядку ст.ст. 537-539 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях та не довів своє виправлення в обсязі, достатньому для застосування положень ст. 82 КК України. З цими висновками апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2021 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі ч.1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому на підставі частини 1 статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 - 24.08.2021 року.

Під час огляду особової справи ОСОБА_6 , наданої «Закарпатською УВП №9», судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , за час перебування в установі чотири рази притягався до дисциплінарної відповідальності: 25.01.2022 року оголошено догану; 31.03.2022 року оголошено сувору догану; 12.08.2022 року оголошено сувору догану; 31.07.2023 року оголошено догану.

Із характеристики на засудженого ОСОБА_6 , затвердженої 13.01.2023 року видно, що він характеризується посередньо. Не завжди виконує законні вимоги персоналу установи.

Отже, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_6 упродовж всього часу перебування в умовах ізоляції від суспільства своєю поведінкою на шлях виправлення не став.

Доводи засудженого ОСОБА_6 що суд взяв до уваги стару характеристику що і призвело до хибного та неправильного висновку, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки як засудженим, так і адміністрацією «Закарпатська УВП №9», не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_6 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків, за весь період відбування покарання, засвідчив успішність процесу виправлення, у зв`язку з чим звернення останнього з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України є передчасним.

Разом з цим, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_6 не має жодного заохочення, що у свою чергу свідчить про не бажання доводити своє виправлення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у клопотанні та наведені засудженим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі обставини не підтверджують, що на даний час останній заслуговує на застосування до нього положень ст.82 КК України, тому висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_6 , як такого, що не став на шлях виправлення, є обґрунтованим.

Таким чином враховуючи те, що ОСОБА_6 характеризується посередньо, за час відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності 4 рази, не має жодного заохочення, колегія суддів погоджується з думкою судді першої інстанції про те, що поведінка засудженого не є сумлінною, засуджений допускає порушення порядку відбування покарань, що в цілому дає підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою, оскільки застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а сам факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання, не є самостійно для цього правовою підставою

При прийнятті рішення суд першої інстанції, врахувавши дані про поведінку засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують його особу в цілому, дійшов правильного висновку, що він на шлях виправлення не став, тобто не довів своє виправлення в обсязі, достатньому для застосування положень ст. 82 КК України.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2023 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відмовлено - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді