Справа № 404/950/24
Номер провадження 1-кп/404/54/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Кропивницькому обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 від 15.11.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кровограда, громадянина України, військовослужбовця - в/ч НОМЕР_1 , який перебував на посаді фотокореспондента служби зв`язків з громадськістю, у військовому званні «старший солдат», з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має малолітнього сина, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника адвоката: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 , суд

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строків тримання ОСОБА_6 під вартою, у вказаному кримінальному провадженні, оскільки щодо обвинуваченого в ході досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 21.02.2024 року, який обґрунтовує його наявністю ризиків, які встановлено під час його застосування та які наразі продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечили проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому просили зменшити ОСОБА_6

розмір застави у разі її внесення, так як вона необгрунтовано завищена та неспівмірна з його реальними доходами (його, ОСОБА_6 щомісячне грошове забезпечення становить 21800 грн.). Мотивуючи його також тим, що клопотання прокурора необґрунтоване, а ризики на які посилається обвинувачення недоведені. При цьому, ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, має сталі зв`язки, характеризується виключно позитивно, у тому числі за місцем служби, є учасником АТО, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 08.03.2022 року мобілізований до лав ЗСУ по захисту територіальної цілісності та незалежності країни, брав участь в зоні проведення активних бойових дій починаючи з 07.12.2022 року про 24.01.2023 року, 12.03.2023 року по 23.04.2023 року та з 04.06.2023 року по 07.10.2023 року, включно.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до такого висновку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п.с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З дотриманням вимог ст.315 КПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання його під вартою, оскільки запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_6 спливає 21.02.2024 року, а розгляд судового провадження на даний час лише розпочався.

При цьому, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Водночас, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Вказані обставини в сукупності свідчать про можливість обвинуваченим перераховуватися від суду, що є ризиком відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу, суд також приймає до уваги те, що ОСОБА_6 хоч і має постійне місце проживання, однак наразі обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, а тому на думку суду застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинувачений не порушував у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі.

До того ж, обвинувачений ОСОБА_6 має реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж судовому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень, є підставою вважати, що найбільш ефективним запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та таким, який забезпечить неупередженість повноту та всебічність процесу судового розгляду в даному випадку, буде тримання під вартою з ізоляцією від суспільства, що відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, доказів на підтвердження позиції захисту суду не надано та у судовому засіданні також не досліджувалися.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора, до обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та з врахуванням матеріального стану обвинуваченого із визначенням застави у розмірі двадцять п`ять (25) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку суду саме такий розмір застави є справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає доведеним у справі ризикам та буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відтак, виходячи з положень ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали обвинувального акту, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а також зважаючи на те, що на території України введено воєнний стан, суд приходить до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити строк тримання його під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.184-191, 315, 369-372, 392, 615 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто з 21.02.2024 року до 20.04.2024 року, включно.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці, тобто до 20.06.2024 року.

При цьому, визначити обвинуваченому ОСОБА_7 двадцять п`ять (25) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якості застави, що в грошовому еквіваленті становить 75 700 гривень, яка ним або заставодавцем може бути внесена на депозитний рахунок UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області , банк отримувача ДКСУ місто Київ; код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_3 у справі №404/950/24; 1-кс/404/54/24, Кіровський районний суд міста Кіровограда, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.

У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 - прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України, у разі наявності таких.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1