Справа № 504/892/22
Номер провадження 1-кп/504/351/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 рокус-ще Доброслав

Комінтернівській районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

н/л потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника н/л потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого -адвоката ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, працюючого майстром у КП «Доброслав», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2020 року після 21:00 год. більш точний час не встановлений, ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу Трояндівської сільської ради, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт з неповнолітнім ОСОБА_5 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті чого у нього виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 діючи умисно, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшовши до ОСОБА_5 правою рукою наніс удар в обличчя останньому в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому альвеолярного паростку верхньої щелепи в ділянці 1,2,3,4,5 лівих зубів, травматичної екстракції 2 лівого зуба, підвивих 1 лівого зуба з переломом верхушки кореня, забійно-рвану рану верхньої та нижньої губ.

Відповідно до висновку експерта, при дослідженні ОСОБА_5 виявлені ушкодження у вигляді перелому альвеолярного паростку верхньої щелепи в ділянці 1,2,3,4,5 лівих зубів, травматична екстракція 2 лівого зуба, підвивих 1 лівого зуба з переломом верхушки кореня, забійно-рвані рани верхньої та нижньої губ. Вказані ушкодження призвели до тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм згідно з п. п. 4.6, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 11.12.2020р. був день народження його друга ОСОБА_11 , приблизно до 22 год. вони компанією святкували вдома, а потім поїхали в бар до АДРЕСА_2 , на дискотеку. З ним були ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та Штрікер ОСОБА_16 . По приїзду до бару потерпілий ОСОБА_17 зі своєю компанією були вже там. В ході відпочинку він вийшов на перекур і потерпілий ОСОБА_5 , а також два інших хлопця почали до нього чіплятися словесно. Вони поспілкувалися та він повернувся за стіл до своєї компанії. Коли бар зачинився, всі вийшли на вулицю. Він пішов зі знайомим до автомобілю, однак виявив, що ОСОБА_13 та брати ОСОБА_18 кудись зникли. В цей час він побачив бійку між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а саме ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_21 , а ОСОБА_14 стояв поряд. Він підійшов до них, щоб заспокоїти, однак ОСОБА_17 запитав в нього хто він такий та вдарив його по загіпсованій руці (його рука була зламана на той момент), він відчув гострий біль. Тому він не витримав, в нього спрацювала захисна реакція та дав ОСОБА_22 , після чого пішов та сів в автомобіль. В цей момент біля ОСОБА_21 знаходилося багато людей. Що відбувалося між хлопцями далі, він не знає, просидів в машині 30-40 хв. Коли прийшли брати ОСОБА_18 , вони поїхали додому, за кермом був Штрікер В. З чуток йому відомо, що конфлікт між ОСОБА_20 та ОСОБА_19 стався через те, що останній чіплявся до дівчини. На питання головуючого стосовно показань потерпілого ОСОБА_21 , наданих в судовому засіданні, який пояснив, що його били три чоловіки, повідомив, що бачив лише те, як ОСОБА_23 наносив удари ОСОБА_24 . На його думку, ОСОБА_13 дав неправдиві покази, адже захищає свої інтереси. Наголошує на тому, що дав ляпаса ОСОБА_23 , це не був удар, тому від його дій не могли настати наслідки у виді переламу щелепи.

Допитаний в судовому засіданні в присутності свого законного представника н/л потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_10 як особу на прізвисько « ОСОБА_25 ». Так, точної дати не пам`ятає, він пішов на дискотеку до бару в с.Трояндове, в барі він бачив обвинуваченого, чи вживав він алкогольні напої не знає. Коли він стояв на вулиці біля бару та розмовляв зі своїм знайомим, до нього підійшов дорослий чоловік ОСОБА_26 з с.Трояндове, та наказав, щоб він вийняв руки із кишень. Він запитав в чому справа, на що ОСОБА_26 пояснив, що він неправий, бо заступився за людину. Підійшов брат ОСОБА_26 Влад « ОСОБА_27 » (прізвище ОСОБА_18 ) і він почав доказувати їм, що ні в чому не винуватий. ОСОБА_14 запропонував, щоб вони вдвох відійшли подалі, що вони і зробили, розмова йшла на підвищених тонах. В ході спілкування до них підійшов ОСОБА_13 , щоб подивитися що відбувається у них з ОСОБА_28 . Під час розмови першим йому наніс удар ОСОБА_13 , а потім ОСОБА_14 , в цей момент до них також підійшов обвинувачений ОСОБА_29 «Хлань», сказав, що він образив його брата і також вдарив його. Скільки загалом було ударів, він сказати не може, але їх було багато, його били ці троє хлопців, він не розумів хто та як його бив, оскільки було темно, він був в шоковому стані, від чийого удару йому було вибито зуб та зламано щелепу, він достеменно не знає. Підбігли інші люди, стали в коло, він присів навколішки та закривався руками. Коли він зрозумів, що йому вибили зуба, натовп намагався привести його до тями, хтось дав йому пляшку пива, щоб він прополоскав рота, оскільки в нього йшла кров. Хлопці сказали, щоб він більше не вчиняв так в майбутньому, до нього підійшов його товариш ОСОБА_30 , підняв його та повів додому. Вдома матір зателефонувала знайомим та його відвезли в Доброславську лікарню, де йому надали першу допомогу, були присутні співробітники поліції, однак він не міг їм нічого сказати через травму (його щелепа була зламана). На ранок його відвезли до інституту стоматології м.Одеси, де зробили операцію. Під час досудового розслідування його адвокат сказав, що неможливо, щоб у справі було одразу троє винуватих, тому зі слів адвоката, було вирішено звинуватити ОСОБА_10 , чому саме його не знає. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі, оскільки потребує подальшого лікування.

Допитана в судовому засіданні законний представник н/л потерпілого ОСОБА_6 пояснила, що у грудні 2020 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 20-21 год. її син ОСОБА_5 поїхав на дискотеку до бару в с.Трояндове. Близько 01 год. ночі друг сина ОСОБА_31 привів його побитого додому. ОСОБА_5 був у крові, в нього був вибитий зуб та зламана щелепа, він не міг розмовляти. Вона зателефонувала знайомим та просила, щоб вони завезли їх з сином у Доброславську лікарню. Також вона одразу викликала поліцію. В лікарні синові зашили губу, зробили КТ та направили на операцію. Потім зі слів сина їй стало відомо про те, що на дискотеці до нього почали чіплятися дорослі хлопці за те, що за тиждень до цього він когось бив та «стравлював». Зі слів сина їй відомо, що його били троє осіб спочатку ОСОБА_13 , потім ОСОБА_32 після ОСОБА_33 . Далі до хлопців підійшов ОСОБА_34 та заспокоїв їх. На допиті сина під час досудового розслідування була присутня і їх адвокат сказав, що потрібно вказати тільки одного обвинуваченого, бо ніби групового звинувачення не буває, про те, що вона могла писати зауваження, вона не знала та підписала протокол допиту.

Незважаючи на вищевказану позицію ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_5 , винуватість ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_35 , який пояснив, що точної дати не пам`ятає, приблизно о 22 год. він разом зі ОСОБА_19 відпочивали в барі в с.Трояндове. Коли вони разом вийшли з бару, він пішов до парку до дівчини Христини, а ОСОБА_17 залишився розмовляти з хлопцями. Через деякий час він почув крики, він наказав дівчині йти додому, а сам пішов подивитися, що трапилося. Біля бару було багато людей та ОСОБА_17 , він з кимось щось обговорював. З ним почали з`ясовувати відносини та погрожувати, що почнуть бити. Все це ОСОБА_23 казав обвинувачений ОСОБА_36 . У ОСОБА_29 на правій руці був гіпс. Після чого ОСОБА_29 вдарив правою рукою в ліву частину обличчя Святого ОСОБА_37 був один. Після отриманого удару ОСОБА_17 сів та з його рота почала йти кров він помітив, що в нього якось не так розміщена щелепа, розмовляти він не міг. Він забрав ОСОБА_21 та відвів його додому. Сам ОСОБА_17 нікого не бив, стосовно конфлікту з іншими хлопцями він нічого не знає, бачив лише те, як ОСОБА_21 вдарив саме обвинувачений ОСОБА_36 . Дійсно, ОСОБА_17 казав, що в нього був конфлікт зі ОСОБА_20 та іншими по типу «село на село» і потім вже розповідав, що його також били інші особи, проте особисто він не бачив цього, а бачив тільки, як удар ОСОБА_23 завдав ОСОБА_38

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_39 , який повідомив, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_40 , а потерпілого ОСОБА_21 не знає. У грудні 2020р., точної дати не пам`ятає, приблизно о 22 год. він, ОСОБА_18 та ще 3-4 особи приїхали до бару в с.Трояндове. Обвинувачений ОСОБА_38 з ними не був, був з іншою компанією, однак періодично підходив. Коли бар зачинявся, їх попросили вийти, на що потерпілий ОСОБА_17 , який також перебував у барі, став галасувати, бо хотів продовжувати відпочивати. Всі вийшли на вулицю та у компанії стояли, балакали, кричали. ОСОБА_17 поводився зухвало, йому казали заспокоїтися. Сам момент удару він не бачив, оскільки відволікся, але чув, тому зрозумів, що ОСОБА_38 вдарив ОСОБА_21 в обличчя. ОСОБА_38 стояв поза нього, рядом стояв ОСОБА_18 та дівчина ОСОБА_41 , він впевнений, що удар наніс саме ОСОБА_42 . Усі почали кричати навіщо він вдарив. У ОСОБА_43 одна рука була у гіпсі, якою рукою він вдарив потерпілого, не знає. ОСОБА_17 впав на бік, вони намагалися його підняти, з рота йшла кров. ОСОБА_44 принесли воду, він почав вмиватися. Сам він разом із дівчиною ОСОБА_45 пішов, а ОСОБА_17 залишився на місці події, як казали, потім його забрали батьки. Що далі робив ОСОБА_38 йому невідомо. Він, ОСОБА_18 та ОСОБА_46 не наносили ОСОБА_23 жодних ударів.

-показаннями, допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_47 , яка пояснила, що точної дати не пам`ятає, в холодну пору року, вона була у парку з хлопцем на ім`я ОСОБА_31 , коли вони почули шум. ОСОБА_31 пішов подивитися, що там коїться, а вона залишилася. Було темно. Через деякий час вона підійшла ближче до місця та побачила, що ОСОБА_17 сидить навприсядки, біля нього була велика кількість людей, хтось сказав йому «на, прополощи», після чого він встав. Потім люди говорили, що ОСОБА_21 побили та зламали щелепу. Свідком бійки вона не була. До цього вона бачила обвинуваченого та ОСОБА_21 у барі, вони були в різних компаніях.

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_48 , який повідомив, що знайомий з потерпілим ОСОБА_49 . Так, у грудні 2020р. точної дати не пам`ятає, ввечері він разом зі своїми друзями ОСОБА_50 та ОСОБА_51 перебував на дискотеці в с.Трояндове, що проходить у барі-магазині. В ході відпочинку до нього декілька разів підходив ОСОБА_17 , який також там знаходився та був випившим, і повідомляв, що до нього чіпляються хлопці, при цьому вказав на ОСОБА_52 . ОСОБА_17 просив допомогти йому, на що він порадив залишити все як є. Під час розмови жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_21 не було. Після чого він з друзями поїхав додому, бійку не бачив, на той момент був дома. Потім вже взнав, що ОСОБА_21 побили, а саме зламали щелепу.

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_53 , яка пояснила, що точної дати вже не пам`ятає, в холодну пору року, вночі приблизно о 2 год. їй зателефонувала ОСОБА_6 у сльозах та попросила допомогти. Вона сіла в автомобіль та поїхала до неї. По приїзду вона побачила сина ОСОБА_6 ОСОБА_26 , обличчя та рот якого були у крові, а щелепа «клацала». Як виявилося відбулася бійка. Вона відвезла Святих в Доброславську лікарню, де ОСОБА_26 надали першу допомогу та виписали направлення до Інституту стоматології м.Одеса. Хто побив ОСОБА_26 вона не знає.

-даними рапорту, зареєстрованого Лиманським ВП ГУНП в Одеській області №17618 від 12.12.2024р, згідно якого 12.12.2020р. о 05:34 год. надійшло повідомлення зі служби 102, заявник-лікар ОСОБА_54 , про те, що потерпілому ОСОБА_5 встановлено діагноз: перелам кісток лицьового черепа (зламана щелепа), обставини отримання травми невідомі;

-довідкою Лиманської ЦРЛ від 12.12.2020р., згідно якої о 02:00-02.30 год. до приймального відділення звернувся ОСОБА_5 , 2004 р.н., зі скаргами на головний біль, травму обличчя, як отримав травму не пам`ятає;

-протоколом огляду місця події від 12.12.2020р., яким підтверджено подію кримінального правопорушення;

-медичною документацією ОСОБА_5 ;

-висновком судово-медичної експертизи №28 від 15.04.2021р., згідно якого на момент огляду у ОСОБА_5 , ушкоджень не виявлено. За даними наданої медичної документації у ОСОБА_5 , мався перелом альвеолярного паростку верхньої щелепи в ділянці 1, 2, 3, 4, 5 лівих зубів, травматична екстракція 2 лівого зуба, підвивих 1 лівого зуба з переломом вертушки кореня, забійно-рвані рани верхньої та нижньої губ. Вказані ушкодження могли бути спричинені дією тупого (тупих) твердого травмую чого предмета (предметів), індивідуальні ознаки контактуючої поверхні якого в ушкодженням не відобразилися, не виключно 12.12.2020 року. Не виключно, що такими предметами могли бути руки, ноги та інші тупі предмети. Вказані ушкодження призвели до тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм, згідно п.п. 4.6, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Захисник-адвокат ОСОБА_9 зауважив, що вказаний висновок експерта має ряд неточностей, зокрема не зрозуміло на підставі якої постанови він проведений (постанова слідчого в матеріалах кримінального провадження від 29.12.2020р., а у висновку міститься посилання на постанову від 06.03.2021р.), невірно зазначений вік потерпілого, висновок фактично є припущенням експерта, тому просив його визнати не допустимим доказом.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_55 підтвердив висновок вказаної експертизи, пояснивши, що невідповідність дати у зазначенні постанови слідчого про призначення експертизи та зазначення віку потерпілого є технічними помилками. Він ознайомився та працював з медичною документацією відносно потерпілого. Вважає, що в нього було достатньо медичних документів для проведення експертизи. Висновок експертизи не може встановити яким саме предметом (предметами) були заподіяні тілесні ушкодження, а лише не виключає, що це можуть бути руки, ноги та інші тупі предмети. Також не включається можливість отримання ушкоджень внаслідок нанесення одного удару в ділянку обличчя.

З врахуванням показань експерта, оцінюючи висновок судово-медичної експертизи №28 від 15.04.2021р. у сукупності з іншими доказами по справі, суд не вбачає підстав для визнання вказаного висновку недопустимим доказом по справі, оскільки наявність у ньому технічних помилок в частині віку потерпілого та дати ухвалення постанови про призначення експертизи, не впливають на підсумки експертизи. Крім того, стороною обвинувачення надано висновок додаткової судово-медичної експертизи №130 від 28.12.2021р., підсумки якого є аналогічним висновку судово-медичної експертизи №28 від 15.04.2021р.

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №130 від 28.12.2021р., згідно якого не включається можливість отримання ушкоджень внаслідок одного травматичного впливу (нанесення одного удару в ділянку обличчя). В іншій частині даний висновок є аналогічним висновку судово-медичної експертизи №28 від 15.04.2021р.

Допитна в судовому засіданні слідчий ОСОБА_56 пояснила, що вона не була реєстратором ЄРДР, огляд місця події відбувався після того як сформували групу, яка приїхала по мірі можливості в с.Трояндове, зі слів потерпілого оглядали ділянку біля магазину у парка. Відеозапис події відсутній. Впізнання не проводилося, оскільки потерпілий ОСОБА_17 описав підозрюваного ОСОБА_43 , та вказав, що в нього заламана рука. На досудовому розслідуванні потерпілий вказував лише на обвинуваченого, як на особу після удару якого він втратив свідомість. Допит неповнолітнього потерпілого під час досудового розслідування проводився в присутності його матері та адвоката. Допит проводився пізно, оскільки потерпілий тривалий час перебував на лікуванні, не міг розмовляти. Після допиту вона попередньо зачитувала протокол, роздруковувала та вручала учасникам, які його перечитували та підписували. Наразі вона вже детально не пам`ятає, що розповідав ОСОБА_17 , проте він точно казав, що прийшов до бару-магазину з другом на ім`я ОСОБА_31 , там вони відпочивали, була дискотека. Коли магазин зачинявся, всіх попередили, що потрібно вийти. На вулиці розпочався конфлікт, підійшов хлопець та чіплявся до ОСОБА_21 , потім підійшов ОСОБА_38 та вдарив ОСОБА_57 . Потерпілий ОСОБА_17 при допиті казав, що тілесні ушкодження йому наніс саме обвинувачений. Інші особи наносили удари, однак він не відчував болю від них, але після удару ОСОБА_43 в обличчя, зрозумів, що він зламав йому щелепу. Вона не залякувала потерпілого, тиску не чинила, він надавав вільні покази, а вона записувала. Потерпілий казав, що удар в область щелепи отримав саме від обвинуваченого.

Судом було здійснено усі можливі заходи для виклику та допиту свідків ОСОБА_58 та ОСОБА_15 однак встановлено, що свідок ОСОБА_58 , виїхала за межі території України, а свідок ОСОБА_15 перебуває у ЗСУ, у зв`язку з чим прокурор вважав можливим не проводити допит даних осіб, з врахуванням думки сторін кримінального провадження, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності, на підставі наданих доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Стосовно показів н/л потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що йому наносили удари три особи, однак на досудовому розслідуванні його адвокат запевнив, що у справі може бути лише один винний, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Принцип змагальності передбачає таку побудову процесу, при якій функції обвинувачення, захисту чітко розмежовані між собою, відокремлені від функції вирішення провадження і виконуються суб`єктами (сторонами), що користуються рівними правами для відстоювання своїх інтересів (сторона захисту, сторона обвинувачення). Суд при цьому займає керівне становище у процесі, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи і вирішує її по суті. Суд не може перебирати на себе ні функцію захисту, ні функцію обвинувачення.

Конституція України і чинний КПК України гарантують реалізацію прав потерпілим у кримінальному провадженні, як одним із учасників кримінального провадження, зокрема з питань кримінального процесуального доказування. Національне кримінально-процесуальне законодавство передбачає активність потерпілого по встановленню обставин, що входять до предмета доказування під час досудового розслідування і судового провадження, тобто потерпілий у кримінальному провадженні, може реалізовувати своє право щодо прийняття участі у доказуванні. Таким чином, в першу чергу потерпілий зацікавлений в позитивних результатах здійснення досудового розслідування, для досягнення яких останній має використовувати всі права надані йому кримінальним процесуальним законодавством.

Як встановлено в судовому засіданні під час досудового розслідування н/л потерпілий та його законний представник, не вказували на те, що до вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні інші особи, що вони самостійно підтвердили в судовому засіданні, посилаючись на те, що їх адвокат пояснив, що у справі може бути лише один винний. Таким чином, під час збору доказів по справі, н/л потерпілий та його законний представник обрали позицію, яка повністю узгоджується з версією обвинувачення, викладеною в обвинувальному акті. Водночас, суд не може збирати доказі за власною ініціативою, перебирати на себе функції органу досудового розслідування та зобов`язаний проводити судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Крім того, суд вважає, що в силу подій, які відбулися, стан потерпілого ОСОБА_59 не дозволяв йому об`єктивно оцінювати обстановку та бачити хто саме наніс йому удар у щелепу, разом із тим товариш потерпілого свідок ОСОБА_60 під час допиту в судовому засіданні чітко вказав, що удар у щелепу потерпілому завдав саме обвинувачений.

Суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення повністю знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Суд враховує, що безпосередні свідки події ОСОБА_60 та ОСОБА_61 підтвердили, що саме обвинувачений ОСОБА_10 в ході конфлікту вдарив правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_21 , від чого в останнього пішла кров. Вказані обставини узгоджуються із версією обвинувачення та відповідають письмовим доказам по справі, зокрема і висновку судово-медичної експертизи потерпілого. Крім того, сам обвинувачений фактично підтвердив, що вдарив ОСОБА_21 в обличчя, однак вважає, що це був ляпас, який не міг спричинити такі тілесні ушкодження, що в свою чергу суд розцінює як спосіб захисту, обумовлений прагненням уникнути від відповідальності.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 за порядком дослідження доказів був допитаний останнім, а саме після допиту потерпілого, його законного представника та дослідження письмових доказів по справі, тому з метою уникнення від відповідальності, надав покази на свій захист.

Також, суд звертає увагу, що на початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_8 звернулися до потерпілого з письмовою пропозицією про врегулювання спору щодо узгодження суми компенсації витрат на лікування (т.1 а.с.93-94), що непрямо свідчить про те, що обвинувачений визнавав свою провину у вчиненому та був готовий чинити дії для відшкодування завданої ним шкоди.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_10 , те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів: нарколога, психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи, скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до положень ст.66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судових дебатах просив призначити ОСОБА_10 покарання із встановленням максимального іспитового строку.

Н/л потерпілий ОСОБА_5 участі в судових дебатах не брав, оскільки перебуває за кордоном, однак надав заяву в якій просив призначити ОСОБА_10 , покарання згідно чинного законодавства.

Законний представник н/л потерпілого ОСОБА_6 зауважила, що їй не є зрозумілим чому не притягнуті до відповідальності інші учасники побиття її сина, однак просила позов потерпілого, пред`явлений до ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі.

Захисник-адвокат ОСОБА_9 просив суд виправдати ОСОБА_10 , ОСОБА_10 погодився з його думкою.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що при обранні ОСОБА_10 міри покарання у виді позбавленні волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, складається з витрат: сукупного розміру матеріальної шкоди 48435 грн., відшкодування моральної шкоди на загальну суму 100 000 гривень, витрат на професійну правничу допомогу 42 500 грн., підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_10 , який є цивільним відповідачем, позовні вимоги не визнав. Захисник-адвокат ОСОБА_9 зауважив, що цивільний позов не підлягає розгляду, оскільки має ряд процесуальних недоліків, тому вважав його неподаним, разом із тим відзив на позовну заяву не подано.

Так, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, а саме: 600, 50 грн. (Смартлаб) за чеком від 24.06.2022р., 500 грн. (кабінет комп`ютерної томографії, верхня щелепа) за чеком №001 від 21.07.2021р., 250 грн. за розрахунковою квитанцією №2 від 12.12.2020р. з відміткою «сплачено» (панорамний знімок); 60 грн. за розрахунковою квитанцією №1 від 12.12.2020р. з відміткою «сплачено» (верхня щелепа та гайморові пазухи); 500 грн. за розрахунковою квитанцією №1 від 14.12.2020р. з відміткою «сплачено» (щелепа верхня); 200 грн. за розрахунковою квитанцією б/н від 05.01.2021р. з відміткою «сплачено» (панорамний знімок); 374.60 грн. за чеком від 05.07.2022р. (аптека №47), 356 грн. за чеком від 15.12.2020р. («Аптека низьких цін»), 757.60 грн. за чеком від 12.12.2020р. (аптека №17); 790. 30 грн. за чеком від 12.12.2020р. (аптека №17); 525 грн. за чеком від 17.12.2020р. (аптека №17); 191.78 грн. за чеком від 27.12.2020р. (аптека «АКС»); 274.20 грн. за чеком від 16.12.2020р. (аптека №17); 364.24 грн. за чеком від 16.12.2020р.; 240.64 грн. за чеком від 16.12.2020р., а всього на загальну суму 5994, 86 грн.

Суд не бере до уваги решту квитанцій, наданих потерпілим, оскільки платіжна інструкція від 21.12.2020р. є переказом власних коштів ОСОБА_6 , отримувач невідома особа (т.1 а.с.142), квитанція №0.0..1 від 17.12.2020р., призначення платежу оплата за товари та послуги, які саме незрозуміло (т.1. а.с.143); чек (порядковий номер 3 т.1 а.с.144) є нечитабельним; чек (порядковий номер 4 т.1 а.с.145) є нечитабельним; чек (порядковий номер 1 т.1 а.с.146) є нечитабельним; чек (порядковий номер 6, т.1 а.с.146) є нечитабельним. Крім того, суд не приймає до уваги скрін-шоти з веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 з переліком та вартістю стоматологічних послуг, оскільки позивачем не надано підтвердження отримання та сплати таких послуг.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.

Потерпілий, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди вказав на те, що отримані тілесні ушкодження призвели до душевних переживань та моральних страждань. Він продовжує відчувати моральні страждання через неможливість повернутися до звичайного повноцінного образу життя. В нього не відновилась здатність нормально говорити та пережовувати їжу, не відновилась чутливість нижньої частини обличчя. В нього залишилися негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні подій. Він півтора роки не міг себе обслуговувати самостійно, йому потрібна була стороння допомога навість для гігієнічних процедур. Його матір щодня допомагала йому робити елементарні речі, з приводу чого він відчував себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. До отримання травми він активний образ життя, однак після перестав спілкуватися з людьми, був позбавлений активного суспільного життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, наслідки, що настали, тривалість лікування, поведінку сторін конфлікту, понесені потерпілим моральні страждання, які полягали в порушенні нормальних життєвих умов, суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду та місце заподіяння шкоди, суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 60 000 гривень. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд керується наступними положеннями закону. У цивільному позові зазначена сума судових витрат у сумі 42500 гривень, однак копією відповідної квитанції підтверджено витрати тільки на 11 000 грн. (т.1 а.с.146, порядковий номер 3).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України , процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оскільки матеріали справи містять докази підтвердження понесених витрат на правову допомогу у сумі 11 000 гривень, то вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого, а отже позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Речові докази у справі, а саме змив речовини бурого кольору, який зберігається в матеріалах справи необхідно залишити в матеріалах справи.

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.100, 118, 120, 124, 128, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку ОСОБА_10 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , суму матеріальної шкоди у розмірі 5994, 86 грн., суму моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 11 000 грн., а всього стягнути 76 994 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 86 коп.

Речові докази у справі, а саме змив речовини бурого кольору, який зберігається в матеріалах справи залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1