ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/530/24 Справа № 212/1443/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК,-

В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 07.02.2024 року, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту психотропних речовин метамфетаміну та отримання у такий спосіб наживи, у невстановленому слідством місці, у невстановлений слідством час, у невстановленої слідством особи, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину, метамфетамін, не менше 15 згортків з речовиною, десять згортків з яким поклав до сліп-пакету та до лівої кишені штанів в які був одягнений та п`ять згортків поклав до правої кишені штанів, у які був одягнений, таким чином незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину - метамфетамін в кількості 15 згортків, після чого прийшов до території ГБК «Зоряний», розташованого навпроти вул. Квартальна в Покровському районі м. Кривого Рогу з метою незаконного збуту психотропних речовин, метамфетаміну та отримання у такий спосіб наживи.

07 лютого 2024 року приблизно об 16:21 год. працівниками поліції на ділянці місцевості, з північної сторони території ГБК «Зоряний», на відстані 50 метрів від будинку №17 по вулиці Квартальна в Покровському районі міста Кривого Рогу, був зупинений ОСОБА_7 , який пояснив, що зберігає при собі заборонені речовини. Тому, 07 лютого 2024 року з 17:48 до 18:26 годин під час огляду місця події у присутності понятих слідчим були оглянуті та вилучені надані ОСОБА_7 15 згортків з речовиною кристалічного походження, які запаковані до спеціальних пакетів, та відібрано для зразку наявної в ньому речовини один згорток з кристалічною речовиною, яка за висновком експерта №СЕ-19/104-24/5608-НЗПРАП від 08.02.2024 р. масою 0,0430 гр. та містить метамфетамін, який віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса метамфетаміну в наданій речовині становить 0,0326 гр. Отже, ОСОБА_7 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав, зберігав з метою подальшого збуту психотропну речовину, метамфетамін, маса якого у наданій речовині становить 0,0326 гр.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин з метою збуту.

07.02.2024 за даним фактом внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000189 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК.

07.02.2024 о 17:48 год. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 08.02.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 09 квітня 2024 року.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду та доставлено у супроводі працівників поліції до місця проживання, тобто до приміщення квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_7 покладені такі обов`язки:

- цілодобово не залишати приміщення квартири АДРЕСА_4 ;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Кривий Ріг Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на переконання сторони обвинувачення, не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки вчинений ОСОБА_7 злочин має досить високий ступінь суспільної небезпеки та на даний час існують ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, тобто можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, про наявність яких свідчить, як тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, факт того, що на теперішній час не встановлені всі можливі речові докази, які мають суттєве значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду, не встановлені всі свідки, яким відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення, так і дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований та не має жодного законного джерела доходів.

Тому прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, вислухавши підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Положеннями ч.4 ст.194 КПК передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Мотивуючи своє рішення про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обираючи стосовно нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307КК, а також на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ці висновки не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Натомість слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, всупереч доводам апелянта, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п.2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, тобто ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі висновки слідчого судді є правильними, оскільки вони випливають із змісту поданого клопотання та не спростовуються доданими до клопотання письмовими доказами (а.с.1-2).

Отже, всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому тяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів його переховування від органу досудового розслідування, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у даному кримінальному провадженні, порушував умови та не дотримувався покладених на нього обов`язків, або намагався переховуватися від слідства. Навпаки, під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що у сторони обвинувачення наразі відсутні зауваження щодо процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та який своєчасно з`являється за викликом до слідчого.

Таким чином, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його винуватості у скоєному, та даних про особу підозрюваного, віку та стану його здоров`я, репутації, сімейного та майнового стану, який не одружений, утриманців не має, мешкає в АДРЕСА_2 разом із матір`ю та молодшими за нього братом та сестрою, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленому ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання підозрюваним ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, слідчий або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 09 квітня 2024 року та покладенням відповідних обов`язків - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4