Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

04 квітня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/5442/24

Провадження № 11-сс/4815/113/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000345 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 17 травня 2024 року без визначення розміру застави.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 21 березня 2024 року та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22.00 год. до 06.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу слідчий обмежився лише переліком ризиків, передбачених ст.177 КПК України, без належного обґрунтування їх існування та посилання на докази, які це підтверджують, тому вважає їх недоведеними.

Зазначає, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, власну та батьківську родину, на утриманні в нього перебуває двоє малолітніх дітей, одна з яких має інвалідність, та мама, яка теж має інвалідність у зв`язку з онкологічним захворювання, проживає сама, тому потребує догляду, що, на її думку, свідчить про необхідність обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

До початку апеляційного розгляду захисник подала клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи розписку потерпілої ОСОБА_9 про відсутність в неї претензій до підозрюваного. Згідно розписки, потерпіла підтверджує факт примирення між нею та ОСОБА_6 , а також вказує, що отримала від членів сім`ї ОСОБА_6 повне відшкодування завданої їй майнової та немайнової (моральної) шкоди, тому жодних претензій до підозрюваного не має і в майбутньому мати не буде.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти її задоволення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 інкримінується те, що 18 березня 2024 року приблизно о 17 год. 20 хв. у денну пору доби, він, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) та рухаючись на 89 км автодороги Р-76 Прикладники-Зарічне-Дубровиця в межах Сарненського району Рівненської області зі сторони с. Лісове Сарненського району Рівненської області в напрямку с. Золоте Сарненського району Рівненської області, на заокругленні проїзної частини дороги вправо по ходу свого руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу вліво на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Mercedes Benz 814 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який не мав технічної можливості уникнути зіткнення по незалежних від нього причин. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

19 березня 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчою суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.03.2024 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Алкофор 507», результат якого становив 2, 46‰.

Крім того, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, злочини, за якими ОСОБА_6 повідомлено підозру, у відповідності до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник вказали, що даний ризик є необґрунтованим, оскільки в ОСОБА_6 на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, одна з яких має інвалідність, та мама, яка також є інвалідом ІІІ групи, проживає сама та потребує догляду. Однак в ході судового засідання стало відомо, що у підозрюваного є двоє братів, які проживають неподалік від матері та можуть допомагати їй, тому вказані доводи є необґрунтованими.

Також, на думку апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування доведеним є ризик незаконного впливу на свідків, які проживають в тому ж населеному пункті, що й підозрюваний, на даний час недопитані, тому вплив може бути здійснений з метою зміни ними показань у справі або відмови від їх надання.

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги прокурор в судовому засіданні наголосила на тому, що після зіткнення автомобілів ОСОБА_6 продовжив рух у потрібному йому напрямку та зупинився лише через деякий час, а також зазначила, що органом досудового розслідування вживаються заходи з метою встановлення інших свідків та очевидців вчинення вказаного кримінального правопорушення, які можуть бути відомі підозрюваному, що на даний час свідчить про існування ризиків, вказаних у клопотанні.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_6 одружений, має дитину-інваліда, відсутність судимостей беруться до уваги, однак жодним чином не спростовують і не зменшують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не можуть на даному етапі бути підставою для скасування ухвали суду та обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, спосіб його вчинення та наслідки, які призвели до смерті особи, колегія суддів прийшла до висновку, що обраний слідчою суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження - під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Крім того, сторона захисту не позбавлена права в подальшому знову звернутися з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття законного судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000345 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2