У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7573/22

№ 1-кп/183/606/24

25 березня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000471 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця р-п Володарський Куйбишевського району Кокчетавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 терміну застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що його позиція з приводу цього питання не може бути відмінною від позиції його підзахисного.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дійшла до наступного.

Вирішуючи клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими, за вчинення яких передбаченні покарання за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, за ч. 3 ст.15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пункту 6 частини другої цієї статті, відповідно.

У зв`язку з цим колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, колегія суддів враховує то факт, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілих та свідків, шляхом здійснення погроз змінити свої свідчення, тому колегія суддів приходить до переконання, що ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, продовжує існувати.

За таких обставин колегія суддів погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Тому, на думку колегії суддів, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю р-п Володарський Куйбишевського району Кокчетавської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 23 травня 2024 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4).

Повний текст Ухвали оголошено 29 березня 2024 року о 08.20 годині.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3