КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 25 березня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, -

за участю: захисника в режимі відеоконференцзв`язку прокурора підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, в межах строку досудового розслідування, а сам до 28 лютого 2024 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання слідчого, звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки підозру від 21 жовтня 2023 року повідомлено поза межами строків досудового розслідування.

Зокрема, в кримінальному провадженні № 0002796 від 13.07.2020, з якого виділено об`єднане кримінальне провадження № 0000010 від 26.01.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 296 КК України та 18.01.2021 вручено обвинувальний акт, який 22.01.2021 направлено до суду, відтак 22.01.2021 є днем закінчення досудового розслідування кримінального провадження № 0002796 від 13.07.2020.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк досудового розслідування у виділеному та об`єднаному кримінальному провадженні в порядку ст. 294-295-1 КПК України не продовжувався.

Відтак, повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 21.10.2023 здійснено поза межами строку досудового розслідування за ч. 3 ст. 219 КПК України, тобто через два роки та дев`ять місяців після закінчення строків кримінального провадження № 0000010 від 26.01.2022.

На думку апелянта, повідомлення про підозру від 21.10.2023 ґрунтується на доказах, які отримано поза межами строку досудового розслідування, а саме висновків експертів КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 78 від 17.08.2022 року та ГБ СМЕ МОЗ України № 1/23 від 14.08.2023.

Серед іншого, слідчим суддею безпідставно встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина інваліда.

Окрім того, з 13.07.2020 року процесуальна поведінка ОСОБА_6 є бездоганною, оскільки він прибував на кожне судове засідання з розгляду кримінального провадження № 0002796, активно співпрацював зі слідством, брав участь у всіх слідчих діях, надавав щиросердечні показання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26 січня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000010, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

21 жовтня 2023 року відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

15 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

07 грудня 2023 року ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні - керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 було задоволено та постановлену нову ухвалу, в якій застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19 грудня 2023 року.

Постановою керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області від 18 грудня 2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 20 січня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2023 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 18 січня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2024 року запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 14 лютого 2024 року включно.

За доручення старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області слідчим у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_6 08 січня 2024 року повідомлено про завершення досудового розслідування та можливість підозрюваного ОСОБА_6 ознайомитися з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Оскаржуваною ухвалою строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 28 лютого 2024 року.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважав обґрунтованим посилання слідчого та прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Оцінюючи вказані ризики з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний не одружений, малолітніх дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, даний ризик є обґрунтованим тим, що підозрюваний розуміючи тяжкість скоєного ним злочину та невідворотність покарання може своїми діями намагатися впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою надання неправдивих показів.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам, врахувавши дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Слідчим суддею, під час розгляду клопотання враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, стан здоров`я та вік.

Вирішуючи питання про можливість застосування застави відносно підозрюваного, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а також встановлені під час розгляду клопотання обставини події, щодо вчинення яких підозрюваному повідомлено про підозру, тому прийшов до висновку про можливість незастосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави у даному конкретному випадку. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Доводи захисника, що повідомлення про підозру здійснено поза межами строку досудового розслідуваннь необґрунтовані. Зокрема, відомості до Єдиного реєстр досудових розслідувань внесено 26 січня 2022 року, повідомлення про підозру вручено 21 жовтня 2023 року. Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 615 КПК України у кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, як вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку.

Посилання захисника на характеризуючі данні про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина інваліда, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не враховано під час вирішення питання про застосування та продовження запобіжного заходу.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Крім того, колегією суддів враховано те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні передано до суду для розгляду по суті та на підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_12

Унікальний номер справи 369/2287/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження 11сс/824/2404/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК