ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/535/24 Справа № 202/2752/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Єлизаветівки, Петриківського району, Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, маючого середню спеціальну освіту, зі слів працює за договором-найму, одруженого, маючому на отриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , 2023 р.н. та малолітнього сина 2008 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20 квітня 2024 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра ОСОБА_7 достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зазначає, що прокурором у судовому засіданні доведено, що на сьогодні існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від досудового розслідування, який ґрунтується виключно на тяжкості можливого покарання, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вказує, що не доведеними є ризики передбачені п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні та вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, зі слів прокурора кримінальне провадження перебуває на завершальній стадії. Допитані всі свідки, потерпілі, досліджені всі докази та проведені експертні дослідження.

Також зазначає, що підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох дітей, одна з яких 2023 року народження, його дружина знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3 років. Все це свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Він позитивно характеризується за місцем проживання. Зі слів працює за наймом і лише він утримує свою сім`ю, тому що дружина у відпустці по догляду за дитиною яка не досягла трирічного віку.

Слідчий звернувся з клопотанням про обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через два місяці після настання ДТП і за цей час у слідчого немає доказів, що підозрюваний порушував свої обов`язки як підозрюваного, вчиняв якісь дії направлені на знищення доказів, впливав на свідків, потерпілих, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

При цьому слідчим прокурором не спростовані доводи сторони захисту, що підозрюваний розкаюється у вчиненні злочину, що дійсно відшкодував потерпілому завдану шкоду, добросовісно виконує обов`язки підозрюваного, не перешкоджає досудовому розслідуванню.

Також вказує, що слідчим і прокурором не доведено, що будь-який інший, менш суворий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Зазначає, що обставини справи, враховуючи серед іншого і думку потерпілого ОСОБА_9 , який просив не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, користуючись своїм правом, передбаченим ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи, що слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, в задоволенні клопотання слідчого про застосовування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наявними є ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що обставини справи свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, відомостей про його особу, міцність соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав прокурор), у виді домашнього арешту в нічний час з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4