Справа № 359/650/24
Провадження № 1-кп/359/352/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_8 , їх представника - адвоката ОСОБА_9 , спеціаліста (психолога) - ОСОБА_10 , свідків: ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та її законного представника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду, кримінальне провадження № 0002607, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин Київської області, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення воля строком на три роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, паспорт громадянина України № НОМЕР_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за таких обставин.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 продовжено дію воєнного стану з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб.

25.11.2023 року приблизно о 19:30 год. (більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи на території міського парку, а саме, біля будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів наглядно знайому йому неповнолітню ОСОБА_7 .

Під час спілкування із ОСОБА_7 у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, ОСОБА_5 вихопив з рук неповнолітньої ОСОБА_7 мобільний телефон "Iphone 11 64 GB", вартістю 11 450,67 грн., що належить її батьку ОСОБА_8 , та поклав у внутрішню кишеню своєї куртки.

На неодноразові прохання повернути вказаний телефон ОСОБА_7 , ОСОБА_5 не реагував, після чого утримуючи при собі вказаний мобільний телефон, залишив місце події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 11450,67 грн.

Такими своїми злочинними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні, інкримінованого кримінального правопорушення, визнав повністю, розкаювався у скоєному, та завіряв суд, що більше не порушуватиме закон в майбутньому. Він зробив відповідні висновки та дуже сильно жалкує, що так вчинив. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 постійно висловлював свій жаль з приводу вчиненого та неодноразово вибачався перед потерпілими.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 25 листопада 2023 року вони домовились зустрітися із потерпілою ОСОБА_7 , з якою вони були вже знайомі близько півроку. Близько 19:20-19:30 год. вони зустрілися на території міського парку в м. Бориспіль, біля скейт-парку, поряд із дитячим майданчиком. ОСОБА_7 прийшла зі своєю подружкою (свідок ОСОБА_13 ), а потім до ним підійшов ОСОБА_15 . Вони трохи погуляли, а потім вони форкались і потерпіла знімала відео. Вони із ОСОБА_7 трохи відійшли в сторону, і він попросив її скинути це відео йому, на що остання відповіла, що пізніше. Після цього він запитав у неї, чи можна, щоб він сам собі перекинув це відео, і взяв у неї із рук телефон. Однак, потерпіла не повідомила йому захисний пароль від телефону, та почала ще і ображати його. В цей час до нього зателефонував його сусід, який їхав із м. Києва, та повинен був підвезти його додому в м. Яготин. Тому йому необхідно було вже їхати. Він пішов до автомобіля, який стояв на парковці біля "Park town", потерпіла пішла за ним, і він ще раз в неї запитав пароль, але вона не повідомила. Будучи ображеним на потерпілу, він сів у автомобіль, сказавши, що зараз скине собі відео, і віддасть їй телефон. Однак, водій поспішав, а тому вони відразу поїхав. Ввечері йому в соцмережі "Instagram" написала ОСОБА_7 , якій він повідомив, що привезе її телефон зранку, однак остання йому сказала, що її батько вже звернувся із заявою про злочин до правоохоронних органів. Того самого дня він не міг повернути телефон потерпілій, оскільки в нього не було можливості приїхати до м. Бориспіль. Наступного дня він зібрався їхати до м. Бориспіль, щоб повернути телефон, але до нього вже приїхали працівники поліції, яким він відразу повідомив, що мобільний телефон у нього і віддав їм його. Він дуже шкодує про вчинена, і не бажав такого робити, але так вийшло. Також обвинувачений вказав, що він відшкодував завдану потерпілим моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. Зазначив, що він повністю зрозумів значення вчиненого ним, та просив застосувати до нього покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі. Додав, що на даний момент він офіційно працевлаштовується, і вже найближчим часом буде працювати вантажником в ТДВ "Яготинський маслозавод", де зараз проходить стажування. Також на наступний рік планує вступати до вищого навчального закладу - Яготинського інституту ПрАТ "ВНЗ "МАУП".

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Так, допитана у судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_7 , в порядку ст. 354 КПК України, в присутності законного представника ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_10 , показала, що 25 листопада 2023 року вона разом зі своєю подружкою ОСОБА_16 (свідок ОСОБА_13 ) гуляли у міському парку в м. Бориспіль. Близько 19:00 год., на дитячому майданчику, неподалік скейт-парку, вони підійшли до знайомого ОСОБА_17 (свідок ОСОБА_11 ) та обвинуваченого ОСОБА_5 , якого вона знала наглядно, оскільки пару разів спілкувались із ним. Вони стояли та спілкувались. Вона тримала в руках мобільний телефон, щось в ньому дивилась, і тоді ОСОБА_18 , підійшовши до неї, взяв телефон з її рук, нічого при цьому не пояснюючи, і поклав його у внутрішню кишеню своєї куртки. Після цього ОСОБА_5 відразу пішов звідти, а вона разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_16 пішли за ним. Вона просила ОСОБА_5 віддати їй мобільний телефон, однак останній сів до автомобіля та поїхав. Також ОСОБА_17 просив ОСОБА_5 повернути їй мобільний телефон, однак останній на це ніяк не реагував. Після цього вона поїхала додому і все розповіла батькам. Разом із батьком вони поїхали до поліції та написали заяву про злочин. Мобільний телефон їй повернули, вона і на даний час ним користується. Телефон повернули у такому самому стані як він був і до викрадення.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_19 показав, що його дочка разом із подругою ОСОБА_16 (свідок ОСОБА_14 ) пішла гуляти до міського парку в м. Бориспіль. Ввечері його дочка ОСОБА_7 повернулась додому, засмучена. Дочка йому розповіла, що коли вони гуляли із ОСОБА_16 в парку, то там підійшли до ОСОБА_17 (свідок ОСОБА_11 ) привітатись. Потім до них підійшла якась інша компанія, серед якої був ОСОБА_5 , якого вона наглядно знала. Вони стояли, спілкувались близько 10-15 хв., вона тримала в руках телефон, дивилась якісь фото, і ОСОБА_5 із її рук забрав телефон, поклавши його до карману, нічого не пояснюючи. Вона просила його повернути телефон, плакала, а також ОСОБА_17 просив повернути телефон, однак ОСОБА_5 не реагував на це. Потім ОСОБА_5 із телефоном пішов до автомобіля, сівши до якого, відразу поїхав. Після цього вони поїхали до поліції, де написали заяву про злочин. На наступний день працівники поліції знайшли ОСОБА_5 , і в нього вилучили мобільний телефон. В подальшому йому був повернутий цей мобільний телефон, і дочка на разі ним користується. Також ОСОБА_5 було відшкодовано моральну шкоду, тому жодних претензій до останнього він не має.

Допитаний у судовому засіданні 19.03.2024 року неповнолітній свідок ОСОБА_11 , в порядку ст. 354 КПК України, в присутності законного представника ОСОБА_12 та психолога ОСОБА_10 , показав, що близько 4 місяців назад, близько 18:00 год., в міському парку в м. Бориспіль, на дитячому майданчику, неподалік скейт-парку, він зустрівся із ОСОБА_5 , а потім до них підійшла ОСОБА_20 разом із подругою (свідок ОСОБА_13 ). Вони спілкувались. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_7 трохи відійшовши від них, спілкувались у двох. Під час цього спілкування ОСОБА_5 забрав у ОСОБА_20 мобільний телефон "Iphone 11". Він безпосереднього цього не бачив, оскільки там була ще одна компанія, до якої він періодично відходив. Підійшовши до них назад, ОСОБА_20 , плакала і повідомила йому, що ОСОБА_5 забрав у неї мобільний телефон. Потім ОСОБА_5 із цим телефоном пішов до автомобіля, вони разом із ОСОБА_20 пішли за ним. І ОСОБА_20 , і він просили ОСОБА_5 повернути телефон, однак останній на це не реагував. Прийшовши до автомобіля, ОСОБА_5 сів до нього та поїхав.

Допитана у судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_13 , в порядку ст. 354 КПК України, в присутності законного представника ОСОБА_14 та психолога ОСОБА_10 , показала, що вона зі свою подругою ОСОБА_20 в міському парку в м. Бориспіль. Неподалік скейт-парку, де поряд дитячий майданчик, вони підійшли привітатися до знайомого ОСОБА_17 (свідок ОСОБА_11 ). Трохи згодом до них підійшов раніше незнайомий їй хлопець. У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказала, що цей хлопець - це обвинувачений ОСОБА_5 . Потім їй зателефонували, і вона відійшла від них розмовляти по телефону, а ОСОБА_20 залишилась там. Хвилин через п`ять, вона повернулась до них назад, то ОСОБА_20 просила ОСОБА_5 повернути її мобільний телефон "Iphone 11", який останній в неї забрав, поклавши до карману. ОСОБА_5 на ці прохання не реагував, а разом із телефоном ОСОБА_21 пішов до автомобіля, в який він сів та поїхав. Обвинуваченого ОСОБА_21 наглядно знала.

Крім показань потерпілих та указаних свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, такими доказами:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002607 від 26.11.2023 року, з якого вбачається, що розпочато досудове розслідування за фактом того, що 25.11.2023 року близько 19:45 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у міському парку м. Бориспіль Київської області, неподалік "Скейт парку", відкрито викрив у неповнолітньої ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки "Iphone 11 64 GB", який належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 11 450,67 грн. Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК (а.с.81);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26.11.2023 р., згідно якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_8 про те, що 25.11.2023 р. приблизно о 19:45 год. невстановлена особа, перебуваючи у міському центральному парку м. Бориспіль, а саме позаду закладу "Маріанна", біля скейт-парку, викрала, належний йому, мобільний телефон марки "Iphone 11 64 GB", вартістю 22 794 грн., яким користувалась його дочка ОСОБА_7 (а.с.82-83);

-копією фіскального чеку про те, що 22.05.2022 у магазині "Comfy" був придбаний мобільний телефон марки "Iphone 11 64 GB Purple", разом із мережевим зарядним пристроєм, захисним склом із його поклейкою, чохлом для смартфону, за 22 794 грн., та фотокопіями коробки від мобільного телефону марки "Iphone 11 64 GB Purple", з наявними номерами ІМЕІ 1 та ІМЕІ2, які були надані потерпілим ОСОБА_8 . Цими доказами підтверджується наявність майна у потерпілих, а також те, що викрадений мобільний телефон належав потерпілому ОСОБА_8 (а.с.86, 87-88);

-копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_11 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 народилася 17.07.2010 року, яким підтверджується, що потерпіла ОСОБА_7 є малолітньою (а.с.89);

-протоколом огляду від 26.11.2023 року з ілюстративною таблицею до цього протоколу, відповідно до якого місцем огляду є відкрита ділянки місцевості, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходиться дитячий майданчик, поряд із яким розташований скейт-парк. В ході проведення цієї слідчої дії встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та зафіксовано обставини події (а.с.90-93);

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.11.2023 з фототаблицею до цього протоколу, складеного в приміщенні Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області в період часу з 15:45 год. по 16:20 год., в присутності захисника ОСОБА_23 , з якого вбачається, що відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 207-211, 213 КПК України, о 14:00 год. ОСОБА_5 був затриманий по АДРЕСА_3 , як особа підозрювану у вчиненні злочину, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. На підставі, ч. 3 ст. 208 КПК України, в присутності понятих: ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_5 , під час якого, із правої кишені куртки, в яку був одягнений затриманий, виявлено та вилучено: мобільний телефон марки "Iphone 11 64 GB". При цьому, ОСОБА_5 на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, про отримання копії протоколу свідчать підписи сторони захисту. Протокол не містить будь-яких пояснень сторони захисту з приводу незгоди з його змістом, жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення сторона захисту не заявляла та не подавала (а.с.94-97);

-постановою слідчого СВ Бориспільського РУП НУ НП в Київській області ОСОБА_26 про визнання вилученого предмету речовим доказом від 26.11.2023 року, згідно якої, вилучений в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 26.11.2023 року предмет, а саме: мобільний телефон марки "Iphone 11 64 GB", визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні (а.с.98-99);

-протоколом огляду предмету (речового доказу) від 26.11.2023 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким слідчий Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_26 , в приміщенні службового кабінету № 212 Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області, із застосуванням технічного засобу фіксації - фотокамери "RICOH WG-80", за участю ОСОБА_8 , провів огляд предмета (речового доказу) - мобільного телефону марки "Apple Iphone 11 64 GB". В ході цієї слідчої дії встановлено модель, об`єм пам`яті, колір телефону, серійний номер та IMEI цього телефону, а саме: "Iphone 11 64 GB Purple", EID НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 ; МEID: НОМЕР_7 , а також, що в телефоні наявна sim-карта оператору ТОВ "лайфселл" з абонентським номером телефону НОМЕР_8 (а.с.108-103);

-висновком експерта № СЕ-19/111-23/64797-ТВ від 12.12.2023 року, яким встановлено, що ринкова вартість: мобільного телефону марки "Apple Iphone 11 64 GB" станом на 26.11.2023 року могла становити 11 450 грн. 67 коп.; прозорого силіконового чохла до мобільного телефону "Apple Iphone 11" станом на 26.11.2023 року могла становити 66,67 грн. (а.с.105-108);

- розпискою від 15.12.2023 року, згідно якої ОСОБА_8 отримав від слідчого Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області речовий доказ на зберігання, а саме: належний йому мобільний телефон марки "Apple Iphone 11 64 GB" (а.с.110);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2023 р. з додатком до цього протоколу (довідка). В ході цієї слідчої дії малолітня потерпіла ОСОБА_7 , в присутності законного представника ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_10 , серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох чоловіків, впізнала особу, яка зображена на фотознімку № 2 (обвинувачений ОСОБА_5 ) як особу, яка 25.11.2023 року, перебуваючи в парку м. Бориспіль, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки "Apple Iphone 11", який належав її батьку ОСОБА_8 , яким вона користувалась. Цю особу вона впізнала за загальними рисами обличчя, формою брів, розрізом очей (а.с.111-112, 113);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2023 р. з додатком до цього протоколу (довідка). В ході цієї слідчої дії малолітній свідок ОСОБА_13 , в присутності законного представника ОСОБА_27 та педагога ОСОБА_28 , серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох чоловіків, впізнала особу, яка зображена на фотознімку № 3 (обвинувачений ОСОБА_5 ) як особу, яка 25.11.2023 року, перебуваючи в парку м. Бориспіль, заволоділа мобільним телефоном марки "Apple Iphone 11", яким користувалась ОСОБА_7 , що належав її батьку. Цю особу вона впізнала за загальними рисами обличчя: продовгувата форма обличчя, вузькі очі темного кольору, широкий ніс, широкі темні брови (а.с.114-115, 116);

-копією вироку Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року, яким ОСОБА_29 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення воля строком на три роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік (а.с.128-132).

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані з дотриманням закону, узгоджуються один з одним, є належними та допустимими, і разом з іншими доказами є достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв та бере їх також в основу саме обвинувального вироку.

Сторонами не наведено достатніх фактів, що свідчили б про недостовірність будь-якого із, вищезазначених доказів. Тому суд вважає їх достовірними.

Таким чином, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеною, поза розумнім сумнівом, вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_5 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим в присутності потерпілої ОСОБА_7 . За цією ознакою воно є відкритим та визначається як грабіж. ОСОБА_5 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення грабежу. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. Викрадання цього майна здійснювалось всупереч волі потерпілої, але незважаючи на це, ОСОБА_5 бажав ним заволодіти. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. В результаті цих діянь він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпілі такої можливості були позбавлені. Таким чином, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є закінченим.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 раніше вчиняв злочин проти власності, передбачений ч. 3 ст. 190 КК, за що був засуджений вироком Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року. Як вбачається з примітки до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визначається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачений цими статтями. Тому вчинення обвинуваченим викрадення чужого майна має ознаку повторності.

Кримінально-правова кваліфікація дій ОСОБА_5 із інкримінуванням ознаки, що кваліфікує злочин, - "в умовах воєнного стану", є правильною, враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-IX) у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введений воєнний стан із 05:30 24.02.2022 на 30 діб. Надалі цей строк був неодноразово продовжений Законами України й продовжує діяти, як на момент вчинення кримінального правопорушення, так і станом на час ухвалення цього вироку.

Тому суд вважає, що ОСОБА_5 повинен бути засудженим:

- за ч. 4 ст. 186 КК України, за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 вчинив один злочин, який згідно ст. 12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є умисним та посягає на право власності.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 вказує на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується вироком Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року, водночас цей злочин, останній вчинив до винесення цього вироку, тобто на момент його вчинення він був ще не судимим; має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризуються виключно з позитивної сторони як добропорядна, доброзична, дружелюбна, ввічлива, неконфліктна особа, спиртними напоями не зловживає, як особа, яка ніколи громадський порядок не порушував, з сусідами підтримує дружні відносини; має родинні зв`язки, а саме проживає вдвох із матір`ю, про яку піклується та який завжди допомагає; є особою молодого віку; на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання обвинувачений не перебуває; має базову загальну середню освіту; на даний час офіційно працевлаштувався та проходить стажування на посаді вантажника в ТДВ "Яготинський маслозавод"; тривалий час займається спортом, постійно відвідує заняття Яготинської ДЮСШ з футболу, неодноразово нагороджений грамотами та подяками за високі досягнення в спорті. Ці обставини позитивно характеризують ОСОБА_5 як особу, яка має гарну репутацією.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, неповнолітніх дітей не має.

Також суд бере до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 після вчиненого, яка сповнена жалем та розкаянням, а з процесуальної точки зору є виключно добросовісною та свідчить про щиру готовність нести відповідальність, обвинувачений дотримувався встановленого в суді порядку, виконував покладені на нього обов`язки, та завжди добровільно прибував до суду, що вказує на його реальне бажання предстати перед судом і продемонструвати своє виправлення.

Згідно відомостей, які були встановлені в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування добровільно видав працівникам поліції, викрадений ним мобільний телефон. В подальшому, викрадений ним телефон, був повернутий потерпілому ОСОБА_8 . Жодних претензій матеріального характеру потерпілі не мають.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди.

Так, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорював та у судовому засіданні погодився надавати показання щодо вчиненого ним кримінального правопорушення, та неодноразово, в ході судового розгляду висловлювала жаль з приводу вчиненого, критично та негативно оцінював свої дії, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, підтвердив те, що він зробив для себе належні висновки та більше ніколи не допустить порушення вимог законодавства щодо посягання на право власності, вибачився перед потерпілими, що свідчить про те, що він розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася. З огляду на вищевикладене суд вважає, що зі сторони обвинуваченого ОСОБА_5 має місце дійсно щире каяття.

Відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди (п. 3 ППВСУ "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005).

Добровільність визначається як вчинення усвідомлено, за власною волею, ініціативою та переконанням, без примусу, активних дій, спрямованих на відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, матеріальна шкода, завдана внаслідок вчинення злочину, повністю відшкодована обвинуваченим, оскільки викрадене майно повернуто потерпілим. Також обвинувачений самостійно, за власною ініціативою, 19.02.2024 року відшкодував потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 40 000 грн. в рахунок компенсації, завданої моральної шкоди, внаслідок вчинення злочину, що підтверджується письмовою розпискою потерпілого, що міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.76). Потерпіла сторона будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинуваченим добровільно було відшкодовано потерпілій стороні завдану матеріальну та моральну шкоду.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, а також того, що тяжкі наслідки від неправомірних дій обвинуваченого не настали, суд вважає, що в даному конкретному випадку, вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК.

При цьому судом було встановлено обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, бо потерпілою є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже станом на момент учинення злочину ОСОБА_5 , потерпілий був малолітнім (такий, що не досяг 14 років).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, підстава застосування ст. 69 КК України складається з двох елементів, що характеризують вчинений злочин і особу винного, а саме: а) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що певним чином характеризують особу винного.

Крім того, відповідно до висновку суду касаційної інстанції, викладеного у постанові ВС/ККС у справі № 712/4384/20 від 27.04.2021 року, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, індивідуальні особливості вказаного діяння та фактичні обставини справи, з урахуванням встановлених судом даних про особу винного, та відношення ним до скоєного, який засуджує свою поведінку, неодноразово вибачався перед потерпілими, визнав вину, викрадене майно повернуто та за власною ініціативою відшкодовано моральну шкоду, суд дійшов до переконання, щодо ОСОБА_5 допустимо застосувати ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, що буде справедливим та відповідатиме його меті.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 раніше судимий вироком Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року за ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі ст. 75 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

У межах цього кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке було ним вчиненою 25.11.2023 року, тобто до ухвалення попереднього вироку.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

З огляду на те, що обвинувачений вчинив вказаний злочини до постановлення вироку Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року, то остаточну міру покарання обвинуваченому необхідно призначати за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року, більш суворим, призначеним цим вироком.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Також слід зазначити, що у постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС по справі № 523/12810/15-к від 26.05.2020 року, зазначено що, питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, утому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Тому з огляду на наведені вимоги закону, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини обвинуваченого, мотивації кримінального правопорушення, зміст та обсяг вчинених дій, пов`язаних з відкритим викраденням чужого майна, відсутність застосування фізичної сили до малолітньої потерпілої, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, а також обставин, що характеризують поведінку останнього під час вчинення кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після його вчинення, фізичні та матеріальні наслідки від вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, його ставлення до скоєного, беззаперечне визнання вини, та те, що він усвідомив свою вину у скоєному, який висловив жаль з приводу вчиненого злочину та неодноразово у судовому засіданні просив пробачення у потерпілих, а також висловив готовність нести покарання за вчинене діяння, повне відшкодування, завданої матеріальної шкоди, а також самостійне відшкодування моральної шкоди, та відсутності у потерпілих будь-яких претензій до обвинуваченого, позицію представника потерпілих, який не просив суд призначати обвинуваченому покарання, пов`язане із позбавленням волі, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, його молодий вік (19 років), його матеріальний та сімейний стан, спосіб та умов його життя, який проживає разом лише з матір`ю, про яку постійно піклується та допомагає їй у повсякденному житті, який на даний момент офіційно працевлаштовується та проходить стажування на посаді вантажника в ТДВ "Яготинський маслозавод", його позитивні плани на майбутнє, а саме вступ до вищого навчального закладу - Яготинського інституту ПрАТ "ВНЗ "МАУП", який тривалий час займається спортом та неодноразово нагороджений грамотами та подяками за високі досягнення в спорті, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, та на момент вчинення цього злочину і до кримінальної відповідальності не притягувався, обставини, які визнані судом такими, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, встановивши максимальний іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкості, обставин за яких воно вчинено, та особу обвинуваченого, а також застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що саме покарання без ізоляції від суспільства ОСОБА_5 , але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Також, на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту із визначенням відповідних обов`язків та забороною залишення приміщення за місцем проживання в нічний час, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. З огляду на це, арешт накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2023 року (а.с.104) підлягає скасуванню.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 1 514 грн. 56 коп., що є документально підтвердженим за матеріалами судової справи.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та ст. 50, 65-66, 69, 75, 76, ч.4 ст. 186 КК України, та керуючись ст. ст. 100, 124, 318, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 342-351, 358, 363-368, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Яготинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року, більш суворим, призначеним цим вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком терміном в 3 (три) роки з покладенням на нього, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 08.04.2024 року.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_5 , у виді домашнього арешту з визначенням наступних обов`язків: не залишати місця проживання ( АДРЕСА_1 ) в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня; повідомляти суд, Бориспільський РУП ГУ НП в Київській області та Бориспільську окружну прокуратуру про необхідність зміни місяця проживання, зміну засобів зв`язку; не залишати регіон проживання ( АДРЕСА_1 ) без відповідного дозволу одного із зазначених органів, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Контроль за виконанням домашнього арешту щодо ОСОБА_5 покласти на Бориспільський РУП ГУ НП в Київській області.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), - на користь держави України (рахунок отримувача: НОМЕР_10 ; отримувач коштів: ГУК у Київській області; код за ; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів: 24060300, назва платежу: за проведення експертизи по кримінальному провадженні № 0002527, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2023 року, справа № 359/808/24), - 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 коп., процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів у цьому кримінальному провадженні.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки "Apple Iphone 11 64 GB", що переданий на відповідальне зберігання потерпілому, - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після набрання вироком суду законної сили скасувати арешт, запроваджений згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2023 року (справа № 359/12031/23, провадження № 1-кс/359/1985/2023).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1