Справа № 595/345/21
Провадження № 1-кп/595/9/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: голоуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 12 січня 2021 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2021 року близько 18 год. 30 хв., водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР України), а також вимог, які наведенні у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній тух» (№ 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі Закон України «Про дорожній рух»), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «RENAULT-TRAFIC» р.н. НОМЕР_1 , та з одним пасажиром рухався автомобільною дорогою Т-20-16 сполученням «Бучач- Товсте», в межах вул.Язловецька, с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, у напрямку від смт. Товсте до м. Бучач, Тернопільської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, навпроти домогосподарства АДРЕСА_2 , із швидкістю яка перевищувала дозволену та безпечну на даній ділянці автодороги (50 км/год.), водій ОСОБА_4 , зокрема внаслідок алкогольного сп`яніння не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної швидкості руху та застосував такі прийоми керування автомобілем, які не дозволяли йому на даній ділянці автодороги постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем у конкретних дорожніх умовах, обстановці, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.4 ПДР України, а також вимоги, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язували його рухатися у населеному пункті (с.Трибухівці), із безпечною швидкістю, не більше 50 км/год., і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як наслідок, під час руху водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 10.1 ПДР України допустив зміну автомобілем «RENAULT-TRAFIC» д.р.н. НОМЕР_1 , напрямку свого руху ліворуч та його подальший виїзд на зустрічну смугу руху, при цьому він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та після виїзду на зустрічну смугу руху водій ОСОБА_4 , порушуючи вимог п.п. 1.10, (в частині визначення поняття «перешкода для руху», і виконання його вимог), 12.3 ПДР України допустив наїзд передньою лівою частиною керованого автомобіля «RENAULT-TRAFIC», на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, яка в цей час рухалася по зустрічній для автомобіля «RENAULT-TRAFIC» смузі руху, в попутному напрямку (до м. Бучач), біля лівого краю проїзної частини дороги.

У результаті наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: масивної травми тіла із численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів від яких настала її смерть на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять:«безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перешкода для руху», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 12.1, 12.3,12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 та абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті дотерпілої ОСОБА_7 .

Таким чином, за вищенаведених обставин ОСОБА_4 вчинено злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, пояснив, що 12 січня 2021 року приблизно о 17 годині він їхав автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та по дорозі збив людину, в наслідок чого яка загинула. Просить суворо не карати, потерпілим шкоду відшкодував, має на утримання двох неповнолітніх дітей, учасник бойових дій.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надала суду заяву у якій вказує, що ОСОБА_4 відшкодував їй у повному обсязі завдану моральну шкоду, просить призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, застосувати відносно нього при призначенні покарання ст.75 КК України, та звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Щодо додаткового покарання покладається на думку суду.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, надала суду заяву у якій вказує, що ОСОБА_4 відшкодував їй у повному обсязі завдану моральну шкоду, просить призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, застосувати відносно нього при призначенні покарання ст.75 КК України, та звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Щодо додаткового покарання покладається на думку суду.

Представник потерпілих у судовому засіданні пояснив, що матеріальна та моральна шкода потерпілим відшкодована, будь-яких претензій до ОСОБА_4 вони не мають, просять обрати йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Оскільки обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину в скоєнні кримінального правопорушення, дав показання згідно змісту пред`явленого йому обвинувачення, погодився зі всіма доказами по справі, відмовившись від їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що в силу ст.349 КПК України слід обмежити дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, представника потерпілих, та даними, що характеризують особу обвинуваченого, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що достовірність доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, не викликає сумніву, а тому вина обвинуваченого, в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковано правильно за ч.2 ст.286 КК України, як порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, і вирішувати питання стосовно доцільності застосування до винного додаткового покарання.

А тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, учасник бойових дій, на утримані має двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілих, які просять суворо не карати обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди. До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим, думку потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Також, суд бере до уваги те, що злочин вчинений ОСОБА_4 хоча і є тяжким, втім вчинений з необережності.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, суд враховує, що злочин обвинуваченим було вчинено 12 січня 2021 року, тобто до внесення змін у ч.1 ст.75 КК України, щодо неможливості застосування ст.75 КК України до осіб, які керували транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення експертиз.

Керуючись ст.ст.349,368,370,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

Стягнути із ОСОБА_4 витрати за проведення:

- транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/602-ІТ у сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 30 коп. в дохід держави;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-21/601-ІТ у сумі 1797 (одну тисячу сімсот дев`яносто сім) грн. 95 коп. в дохід держави;

- судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-21/600-ТР у сумі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. в дохід держави.

Речові докази:

-автомобіль марки «RENAULT-TRAFUC» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на території спеціального майданчика ВП №2(м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_4 ;

-уламок автомобіля «RENAULT-TRAFUC» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який зберігається при матеріалах кримінального провадження; одяг та взуття потерпілої ОСОБА_7 , які поміщені у сейф-пакет № SUD 4019545 та № SUD 4019767 та зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області знищити;

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/617/21 від 15.01.2021.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1