№ 1-кп/755/1711/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора щодо розгляду питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, м. Тбілісі, грузина, громадянина Грузії, одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не зареєстрованого на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє: 20.07.2017 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, заміжньої, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 11.02.2022 року,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 11.02.2022 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з Київського апеляційного суду за підсудністю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання останнім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знищити речі, які можуть бути використані як докази. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 є громадянином іншої держави, тому, може виїхати за межі території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що у своєму клопотанні прокурор не зазначив про ухвалу, відповідно до якої, було обрано запобіжний захід його підзахисній. Крім того, на даний час, у кримінальному провадженні стадія підготовчого судового засідання, однак, у клопотанні йде мова про стадію повідомлення про підозру та про ризик неявки до органу досудового розслідування. Щодо ризику переховування обвинуваченої ОСОБА_4 від суду, то даний ризик ґрунтується виключно на тяжкості кримінального правопорушення, однак, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може ґрунтуватися лише на тяжкості злочину. Крім того, ОСОБА_4 є раніше не судима, має постійне місце проживання у м. Києві та міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з братом та сестрою, зокрема, хворіє. Щодо ризику впливу на свідків, то у клопотанні про існування таких свідків не зазначено. Зокрема, щодо знищення його підзахисною доказів, то на даний час, досудове розслідування вже закінчилось, а тому такий ризик відсутній. Крім того, щодо ризику вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою ОСОБА_4 , то остання раніше не судима і стороною обвинувачення не доведено існування такого ризику, тому, прохав змінити останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_7 та просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_3 вже тривалий час утримується під вартою і такий запобіжний захід є винятковим. Сторона обвинувачення повинна кожного разу при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовувати наведені нею ризики та підтверджувати їх доказами. Крім того, його підзахисний має ряд захворювань і в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» не може отримувати належну медичну допомогу, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Києві, а тому, прохав змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника, зазначивши, що вона не має наміру переховуватись, зокрема, їй необхідно пройти повне медичне обстеження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , за участю перекладача, підтримав думку свого захисника, зокрема, прохав змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , яка є його дружиною.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши заявлені клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 8 Конституції України, ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 28 КПК України, повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченим під вартою та заявлених сторонами клопотань судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

У даному випадку, тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені судом при обранні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд вважає, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому, відсутні.

Так, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на даний час обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а тому, знаючи про можливу міру покарання, можуть переховуватись від суду та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, офіційно ніде не працюють, а тому, не мають стабільного джерела доходу, стороною захисту не надано доказів про те, що стан їх здоров`я перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 є особою неодноразово судимою та громадянином іншої держави.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.

Тобто, суд вважає, що обставини, регламентовані ст. 177, п. 2 ч. 1 ст. 194, КПК України, є дійсними.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слід продовжити, задовольнивши тим самим, клопотання прокурора повністю.

Однак, продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із системного аналізу положень ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, суд визначає обвинуваченим розмір, достатній для забезпечення виконання останніми обов`язків, передбачених КПК України, а саме в розмірі: ОСОБА_4 - 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та ОСОБА_3 - 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На думку суду, саме такий розмір застави надасть можливість забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 22 грудня 2023 року включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 22 грудня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 536 800 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 268 400 грн., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинувачених, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі порушення ними обов`язків, покладених на них у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: