Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/16/24, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2024.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора й продовжено строк тримання під вартою, до 08.03.2024 з визначенням розміру застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Доробратово Іршавського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, адвоката, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 04.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, знаходиться в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

03.01.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке мотивовано тим, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Останній може переховуватися від суду, оскільки усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватися на території України. Крім того, може незаконно впливати на потерпілу й свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства, або шляхом підкупу, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що утруднить встановлення дійсних обставин по справі.

-2-

Під час досудового розслідування до свідка ОСОБА_9 були застосовані заходи безпеки у зв`язку з його побоюванням про наявність загрози заподіяння шкоди з боку ОСОБА_6 його здоров`ю, здоров`ю членів його сім`ї у вигляді залякування, умовляння та побиття, а також вчинення протиправного тиску і на батька свідка ОСОБА_9 ОСОБА_10 , який звертався з відповідною заявою до правоохоронних органів. Крім того, існують ризики знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є адвокатом і має тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними та іншими органами, через керівників яких може вчиняти тиск на потерпілу, експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість вчиняти корисливі правопорушення, може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, враховуючи, що на даний час судами області розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням групи осіб, у тому числі ОСОБА_6 у вчиненні ним аналогічних кримінальних правопорушень. Також прокурор вважав за доцільне визначити ОСОБА_6 як альтернативу розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України, а саме: 1780 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 заявили клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт та задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказав, що судовий розгляд у вказаному кримінальному знаходиться на початковій стадії, свідки ще не допитані, ухвала суду про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою втрачає силу 11.01.2024, а визначені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати. Тому, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а стороною захисту такі не спростовані, у зв`язку з чим щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1780 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та у разі внесення застави поклав на обвинуваченого передбачені ст. 194 КПК України обов`язки, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду від 09.01.2024 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати та обрати щодо останнього більш м`який запобіжний захід - домашній арешт. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що ухвала суду від 09.01.2024 постановлена незаконним складом суду, оскільки судді ОСОБА_11 стороною захисту заявлено відвід, який нею залишено без розгляду та незаконно продовжено відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що є підставою для скасування судового рішення. Також захисник наполягає на тому, що суддя ОСОБА_11 не може приймати участь в даному кримінальному провадженні, оскільки вона особисто заінтересована в результатах провадження та існують сумніви в її упередженості,

-3-

що є підставою для її відводу відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст.75 КПК України. Крім того вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2023, яке не взято до уваги, спірну земельну ділянку повернуто власнику ОСОБА_12 . Таким чином, посягання на об`єкт (земельну ділянку) було здійснено 06.05.2023 на підставі наданих ОСОБА_6 відомостей, і що на момент заволодіння така земельна ділянка була оцінена на суму 124177 грн, тобто в суму, яка не може підпадати під ч. 4 ст. 190 КК України, чого умисно не враховує суд першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду від 09.01.2024 скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що ухвала суду від 09.01.2024 постановлена незаконним складом суду, оскільки судді ОСОБА_11 стороною захисту заявлено відвід, який нею залишено без розгляду та незаконно продовжено відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що є підставою для скасування судового рішення. Крім того, зазначає, що раніше судді ОСОБА_11 заявлявся відвід з інших підстав. Звертає увагу, що чинний КПК України не встановлює обмежень у праві на подання відводу судді, який грубо порушує норми КПК. Вважає дії судді ОСОБА_11 незаконними, оскільки вона постановила рішення, всупереч ст. 35 КПК України та відмовила йому у відводі, хоча не мала на це повноважень. З огляду на зазначене, вважає, що ухвала суду від 09.01.2024 постановлена незаконним складом суду і таке рішення підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, промову прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів контрольного провадження, судом першої інстанції при постановленні ухвали від 09.01.2024 даних вимог закону в повній мірі дотримано не було.

-4-

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Із журналу судового засідання від 09.01.2024 вбачається, що суд при розгляді клопотань про зміну запобіжного заходу та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 розглянув клопотання без вирішення питання про відвід судді, який був заявлений 09.01.2024 захисником-адвокатом ОСОБА_7 , у зв`язку з упередженістю судді ОСОБА_11 . З матеріалів за заявою захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_7 про відвід судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_11 у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, захисник-адвокат ОСОБА_7 до початку судового розгляду 09.01.2024 подав через канцелярію суду заяву про відвід судді ОСОБА_11 , яка того ж дня була зареєстрована та передана на розгляд судді ОСОБА_14 .

Разом з тим суд першої інстанції, маючи фактичну можливість відкласти судовий розгляд з огляду на те, що строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 було продовжено ухвалою суду від 13.11.2023 до 11.01.2024, продовжив розгляд клопотань, проігнорувавши таким чином факт перебування на розгляді суду поданої захисником заяви про відвід судді-головуючому та не дочекався вирішення такого в передбаченому ч. 1 ст. 81 КПК України порядку, постановив судове рішення, чим порушив вимоги ст. 9 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами контрольного провадження та журналом судового засідання від 09.01.2024.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини у справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.

-5-

Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, перешкодили суду повно і всебічно розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, кримінальне провадження, внесене 04.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, знаходиться в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2023 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.09.2023 з можливістю внесення застави в розмірі 2500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 6710000 (шість мільйонів сімсот десять тисяч) грн.

Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2023, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 24.11.2023 з можливістю внесення застави в такому ж розмірі.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2023 під час підготовчого судового засідання, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 11.01.2024 та визначено заставу в розмірі 1780 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4777520 грн.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

-6-

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни показань.

Колегія суддів констатує, що з моменту обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, наведені прокурором у клопотанні та в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

При цьому враховується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, враховуючи обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що судове провадження не розпочато, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на учасників у цьому кримінальному провадженні, вчиняти спроби знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень,

-7-

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість доводів прокурора про те, що встановлені при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують подальше тримання останнього під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали контрольного провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, колегія суддів приходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що на момент заволодіння об`єктом нерухомості (земельна ділянка), 06.05.2023, така земельна ділянка була оцінена 124177 грн, що впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.4 ст.190 КК України, не підлягають задоволенню, оскільки обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій, доведеність його вини, питання допустимості доказів, тощо потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті та не є предметом оцінки суду при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про розгляд клопотання незаконним складом суду жодним доказом не підтверджені й такі колегією суддів не встановлені з огляду на факт відмови у задоволенні заяви захисника-адвоката ОСОБА_7 про відвід судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_11 , мотиви відхилення якої зазначені в ухвалі цього ж суду від 10.01.2024.

Крім того ч. 3 ст. 183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказаною нормою також передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного (обвинуваченого), слідчий суддя, суд з урахуванням положень ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного (обвинуваченого), тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється (обвинувачується). При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен

-8-

визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінального провадження, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , особу останнього, колегія суддів вважає за необхідне залишити раніше визначений розмір застави - 1780 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4777520 грн, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застосовуючи до обвинуваченого поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави, колегія суддів вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б спростовували доводи клопотання про необхідність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2024, про продовження обвинуваченому ОСОБА_15 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 08.03.2024.

-9-

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України 1780 (одну тисячу сімсот вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4777520 грн.

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду на першу вимогу у визначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді