Провадження № 1-кп/761/2010/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000400, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2022 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

установив:

Історія провадження.

21.04.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000400, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21.04.2023 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст. ст. 314-316 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про колегіальний розгляд вказаного обвинувального акту від 21.04.2023 поданого в межах кримінального провадження № 0000400.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023 визначено склад колегії суддів: головуючого суддю ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 24.04.2023 клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 задоволено та обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою суду від 15.06.2023 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 без визначення розміру застави терміном на 60 (шістдесят) днів.

Ухвалою суду від 25.07.2023 призначено судовий розгляд у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та продовжено строк тримання останнього під вартою, визначивши обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Ухвалою суду від 13.09.2023 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, визначивши обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Ухвалою суду від 09.11.2023 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, визначивши обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Ухвалою суду від 20.12.2023 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, визначивши обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Ухвалою суду від 05.02.2024 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, визначивши обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 362 600 (один мільйон триста шістдесят дві тисячі шістсот) гривень.

Ухвалою суду від 28.03.2024 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, визначивши обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 430 (чотириста тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 302 040 (один мільйон триста дві тисячі сорок) гривень.

Позиція, клопотання, скарги і заяви учасників судового провадження у підготовчому судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави та покладенням на нього обов`язків, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не змінились та не зменшились, а також зазначив, що більш м`які запобіжні заходи не можуть бути обрані, враховуючи положення ч. 6 ст. 176 КПК України, та оскільки інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Також зазначив, що раніше визначений розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та буде належною гарантією того, що у разі сплати, ОСОБА_5 не буде переховуватись від суду через побоювання втратити заставу.

Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .. Також захисники надали письмові заперечення в яких просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Адвокати у судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_5 утримується під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» вже понад 14 місяців, на стадії судового розгляду, питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого вирішується вже неоднаразово. На думку сторони захисту, твердження прокурора про наявність ризиків є лише припущеннями, що не ґрунтуються на вимогах КПК України, в частині доведеності ризиків, що є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Клопотання сторони обвинувачення не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились чи з`явились нові, а за своїм змістом та суттю, є аналогічним клопотанням, що були розглянуті судом раніше. Також сторона захисту зазначила, що в силу приписів ст.ст. 12, 68, 70 КК України, злочин, що інкриміновано ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких, а не особливо тяжких, як про це твердить обвинувачення у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисників, заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Положення закону, яким керувався суд.

Відповідно до статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу . За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Висновки та мотиви суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку про наявність на даній стадії достатніх підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на таке.

Враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, який матиме змогу використовувати свої вміння, здобуті під час проходження служби в підрозділах СБ України, в їх сукупності, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості обвинуваченим переховуватися від суду.

Слід зазначити, що дійсно сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на переконання колегії суддів, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого, може слугувати підставою для переховування від суду.

Під час надання оцінки наявності ризику переховування, колегією суддів також враховується те, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із урахуванням продовження строку дії правового режиму, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який наразі триває.

При цьому суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «Тодоров проти України» («Todorov v. Ukraine» № 16717/05 від 12.04.2012), відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.

Крім того, колегія суддів враховує, що покази свідків у зазначеному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як обвинуваченого, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході судового розгляду та/або змінити свої показання, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те що, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до розділу І та ХІХ КК України належать до злочинів проти основ національної безпеки України та військових кримінальних правопорушень, в той час, коли відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даних правопорушень.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а отже будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не є можливим згідно з процесуальними нормами КПК України.

Слід зазначити, що зазначена норма КПК України доповнена 14.04.2022 Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX, метою якого є захист національних інтересів України, захист української державності від злочинів проти національної і громадської безпеки, та недопущення ухилення винними особами від відбуття кримінального покарання за вчинення злочинів вказаної категорії, а також злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, запобігання безпідставним та немотивованим рішенням суду щодо обрання стосовно цієї категорії осіб запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні поділяється на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приймати закони в Україні повноважна тільки Верховна Рада України, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України. Натомість відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд шляхом здійснення правосуддя лише застосовує норми закону, однак не може перебирати на себе функції законодавчого органу та своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме: те, що визначення розміру застави є правом суду, а не обов`язком, суд вважає за доцільне визначити розмір застави обвинуваченому, а саме: у розмірі 430 (чотириста тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 302 040 (один мільйон триста дві тисячі сорок) гривень.

Слід зазначити, що при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути такою, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

А тому, при призначенні зазначеного розміру застави, колегія суддів поряд з положеннями ст. ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тобто, такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не порушуючи при цьому його прав, а визначений розмірі застави буде належною гарантією того, що у разі його сплати ОСОБА_5 не буде переховуватись від суду через побоювання втратити заставу.

Колегія суддів також враховує стадію кримінального провадження, зокрема судовий розгляд кримінального провадження (дослідження доказів), дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є колишнім військовослужбовцем та співробітником СБ України, останні чотири роки прожив у Чеській Республіці та який у період з 11.02.2020 по 31.12.2022 офіційно був працевлаштований у Чеській області, наразі має також місце проживання на території України, його вік, стан здоров`я, сімейний стан та соціальні зв`язки.

При цьому колегія суддів зазначає, що у разі, якщо обвинувачений не буде виконувати покладені на нього обов`язки, така сума застави буде стягнута в дохід держави та враховуючи, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який на сьогодні триває, зможе забезпечити потреби державного бюджету (в тому числі ЗСУ).

У той же час, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, терміном на 2 (два) місяці з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом.

Відтак, колегія суддів вважає, що цей розмір застави є таким, що загроза її втрати буде утримувати обвинуваченого від порушень, встановлених процесуальними нормами або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувати його належну процесуальну поведінку.

Отже, клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначити терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 липня 2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 430 (чотириста тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 302 040 (один мільйон триста дві тисячі сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави: (код ЄДРПОУ - 26268059, банк - Державна казначейська служба України м.Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UA1012089, отримувач - ТУДСАУ в місті Києві, призначення платежу - застава за обвинуваченого).

Обвинувачений або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста, де він проживає, без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі Київського СІЗО або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою. Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена посадова особа Київського СІЗО або іншої установи, де обвинувачений утримується під вартою, негайно повинна здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти і повідомити усно і письмово прокурора та головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою судді обов`язків терміном на 2 (два) місяці з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом.

У разі внесення застави, і з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із продовженням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання судового збору.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3