Справа № 639/577/24
Провадження №1-в/639/54/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 14.01.2022 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у відповідності до вимог ст. 82 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В мотивування свого клопотання засуджений зазначив, що на теперішній час він відбув більше ніж половину строку призначеного покарання, у зв`язку з чим просив замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді обмеження волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, додатково пояснив суду, що він щиро розкаюється у вчиненому злочині, довів своє виправлення, має певні пільги та хоче працювати у виправному центрі, щоб приносити користь державі.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення поданого клопотання заперечував, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на теперішній час не довів, що став на шлях виправлення.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого та матеріали судової справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 17.06.2021 року був заарештований ХРУП №3 ГУНП в Харківській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Останній прибув до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 22.06.2021 року з ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

14.01.2022 року ОСОБА_4 був засуджений Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.01.2024 року вищевказаний вирок залишено без змін.

Початок строку відбування покарання рахується з 17.06.2021 року, кінець строку 17.06.2025 року.

На момент розгляду клопотання, тобто станом на 21.02.2024 року засуджений ОСОБА_4 відбув більше половини строку покарання, призначеного вироком від 14.01.2022 року, а саме 2 роки 8 місяців 4 дні, лишилось 1 рік 3 місяці 26 днів.

Як вбачається з характеристики, за час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ув`язнений ОСОБА_4 характеризується негативно, вимоги ПВР СІЗО та розпорядок дня в установі свідомо та навмисно порушує, за що неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності. Має не завжди охайний вигляд, обов`язки чергового по камері виконує не якісно, без належної ініціативи та лише під пильним контролем персоналу установи. На профілактичних обліках не перебуває. Адміністрацією установи не заохочувався та до суспільно-корисної праці не залучається. Намагається створювати конфліктні ситуації, легко змінює свої погляди, заради досягнення своєї мети здатний до негативних шантажно-демонстративних вчинків, брехливий, впертий, наполегливий на своїх власних переконаннях. Свою точку зору ставить поверх людських цінностей. Керівництвом та персоналом установи із ув`язненим ОСОБА_4 неодноразово проводилися заходи профілактичного, роз`яснювального та виховного характеру, також йому неодноразово роз`яснювалося порядок і умови перебування, розпорядок дня та режим тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», проте, незважаючи на усі заходи виховного впливу, ув`язнений ОСОБА_4 не проявляє бажання ставати на шлях виправлення. В бесідах з представниками адміністрації та персоналом установи поводить себе не завжди тактовно та ввічливо, під час діалогу не відвертий, на контакт іде не охоче, здатний спровокувати конфліктну ситуацію, законні вимоги персоналу виконує лише під пильним контролем. Тримається в приміщенні з невеликою чисельністю ув`язнених, в середовищі яких інколи виникають незначні конфлікти на побутовому підґрунті. Спілкується зі співкамерниками різної спрямованості, в тому числі і негативної. Санітарно-гігієнічних правил дотримується під контролем персоналу установи. Підтримує соціальні-корисні зв`язки з рідними шляхом отримання від них продуктових та речових передач.

Судом враховується, що засуджений ОСОБА_4 до робіт з благоустрою території установи та суспільно-корисної праці не залучається, заробітну плату не отримує.

Так, згідно матеріалів, наданих до суду до засудженого за час відбування покарання було застосовано 7 (сім) стягнень, зокрема, за перешкоджання обшуку, дрібне хуліганство, блокування дверей камери, зберігання заборонених предметів, пошкодження майна установи, порушення розпорядку дня, які на теперішній час зняті та погашені у встановленому законом порядку.

Статтею 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вирішальним для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно з ст. 82 КК України є не факт відбуття засудженим певної частини покарання, а саме виправлення засудженого. При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і форму вини, а також поведінку ув`язненого за час тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», який характеризується вкрай негативно, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не отримував, мав 7 стягнень, які не погашені у встановленому законодавством порядку, значний строк невідбутого покарання, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку із чим дане клопотання є передчасним, необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу заміни не відбутої частини покарання більш м`яким може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1