ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000719 від 03.07.2019за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не є інвалідом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.02.2012 Андрушівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 2 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, звільнений 23.08.2017 по відбуттю строку покарання,

- 12.08.2019 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 31.08.2023 Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2019 року за яким його засуджено за ч. 1 та ч. 2ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 8 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за наступних обставин.

Так, 15.06.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у гостях в квартирі АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_6 , вирішив незаконно таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 в одній з кімнат зазначеної квартири таємно викрав мобільний телефон «Lenovo Vibe Plma40 S: НОМЕР_1 )» на дві сім-картки, білого кольору, вартістю 1215 гривень, який належить ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1215 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що на запрошення потерпілого ОСОБА_7 він прийшов до нього у гості разом із сином своєї цивільної дружини, де він та потерпілий спільно вживати алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв, він попросив у потерпілого мобільний телефон. В подальшому, оскільки потерпілий заснув, він поклав телефон до кишені та не повернув. В подальшому він продав його за 250 грн, хотів на наступний день його викупити назад, але його вже вилучили працівники поліції. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінальних правопорушень і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника, прокурора, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно..

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_4 раніше судимий, зокрема і за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні одну малолітню дитину, не працевлаштований.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З висновку досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме Фастівським міськрайонним відділом Філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області від 04.11.2019 вбачається, що рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 є високим. Також є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити насильницькі дії, оскільки злочини, які він вчиняв раніше були вчинені із застосуванням насильства, тому рівень ризику та небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію про обвинуваченого, а також високий рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе з обов`язковим застосуванням до нього заходів соціально-виховного впливу з метою набуття позитивних емоційно-вольових навичок.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого умисного корисливого злочину, обставини, вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, позицію потерпілого ОСОБА_6 , який щодо міри покарання покладався на розсуд суду, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї статті.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив указаний злочин до ухвалення щодо нього вироку попередніх вироків Попільнянського районного суду Житомирської області 31.08.2023, та вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2019 та тому призначити йому остаточне покарання слід за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та, на переконання суду, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, при призначенні остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, слід врахувати, що на підставі ст. 71 КК України до покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області 31.08.2023 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2019 року, а тому слід призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання за вироком саме Попільнянського районного суду Житомирської області 31.08.2023.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк остаточного покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 за даним вироком слід рахувати з дня набрання ним законної сили.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 124, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 31.08.2023, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять ) років із конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк остаточно призначеного покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 31.08.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на залучення експерта у розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві) грн. на користь держави за проведення експертизи Київським НДІСЕ МЮ України № 20550/19-53.

Речовідокази у справі після набрання вироком законної сили, а саме: мобільний телефон «Lenovo Vibe Plma40 S: HB0PEXXJ(10)», який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУНП у Київській області (квитанція № ФО 288) - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_8