Справа № 346/2987/24
Провадження № 1-кс/346/539/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; загальна середня освіта; працюючий на умовах контракту в Італії; середній щомісячний дохід 1400 евро; розлучений; на утриманні дві малолітні дитини; погашена судимість; депутатом не являється; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває), який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.05.2024 року за № 0000414, в якому

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , слідчий: ОСОБА_4 , з боку захисту підозрюваний: ОСОБА_5 та його захисник: ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Cлідчий, за погодженням із прокурором, подав до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Тож суд вирішував це питання на підставі клопотання сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення.

Зібрані на досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених частиною ч. 3 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України. Наявними є ризики того, що:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (про що свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його виним);

- підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому тільки тримання підозрюваного під вартою може убезпечити від настання вказаних ризиків. І вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню зазначеним ризикам.

Позиція сторони захисту.

Підозрюваний свою вину у вчиненому визнав, жаліє про скоєне. Просить визначити розмір застави у мінімальному розмірі 61000 гривень, оскільки буде взмозі його сплатити. Також зазначив, що він працює періодично в Італії, де отримував дохід у розмірі 1400 Євро, у середньому на місяць, у 2023 році перебував там 6 місяців, розмовляє італійською мовою, працює там протягом останніх 5 років, приїжджає в Україну приблизно, раз на три місяці. Його мати проживає на території Італії, має громадянство та орендує там квартиру. Має на утриманні дітей, а саме 13 та 12 років, він розлучений з 2015 року. Змінив своє прізвище, з метою повторного в`їзду в Італію, після його депортації з Італії із забороною в`їзду на 10 років (за порушення Правил дорожнього руху). Зазначив, що в готелі шукав свою колишню дружину, оскільки підозрював її у подружній зраді, і вважав, що вона знаходиться там. Молоток із собою не приносив, а здобув у готелі.

Його захисник вказав, що всі докази вже зібрані, у зв`язку із чим ризик впливу на свідків неможливий, оскільки є відеозаписи події. У разі обрання судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає, що застава у мінімальному розмірі буде достатньою.

Оцінка суду щодо можливості обмеження свободи підозрюваного.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І суд одразі відзначає, що при розгляді клопотань сторони обвинувачення щодо застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя здійснює контроль за дотриманням права будь-якої людини на свободу пересування.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 29 Конституції України).

Отже, право людини на свободу пересування не є абсолютним і може бути обмеженим, але тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також слідчий суддя враховує, що за положеннями частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт, здійснений з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому суд враховує і практику застосування цієї норми права Європейським судом з прав людини, зокрема висновок цього суду з рішення у справі «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia), заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II) за яким Суд повторив, що слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Тому слідчий суддя застосовує положення КПК України, напряму.

Отже, положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. І відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому згідно з частиною 4 статті 176 КПК України, запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, або за клопотанням прокурора.

А отже, з метою досягнення дієвості кримінального провадження заходи його забезпечення (в тому числі й тримання підозрюваного під вартою) можуть бути застосованими й під час досудового розслідування.

Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; 3) незаконно впливати на свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення;

При цьому частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

А в силу положень частини 1 та 3 статті 184 КПК України, саме прокурор повинен довести і наявність обгрунтованої підозри, і наявність зазначених ризиків.

З огляду на зміст повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 30 травня 2024 року, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що:

- 29.05.2024 року приблизно о 19 годин 44 хвилин, знаходячись у приміщенні ТзОВ «ГОТЕЛЬ КОЛОМИЯ», що по АДРЕСА_1 , в робочий час даного закладу, він, діючи умисно, перебуваючи в громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, маючи намір самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, використовуючи малозначний привід, з хуліганських спонукань маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет - молоток, під час того як в готелі перебували відвідувачі, став безпідставно пошкоджувати двері номерів та стіни приміщення ТзОВ «ГОТЕЛЬ КОЛОМИЯ», голосно викрикувати, чим порушив нормальну роботу вказаного закладу. Разом з цим, у подальшому, ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні ТзОВ «ГОТЕЛЬ КОЛОМИЯ», продовжував вчиняти хуліганські дії та вчинив активний опір представникам влади, поліцейським Коломийського відділення управління поліції охорони в Івано-Франківськ області, які прибули на повідомлення отримане по лінії « НОМЕР_1 », про вчинення хуліганських дій у приміщенні готелю, погрожуючи застосуванням предмету, схожого на ручну гранату Ф-1, із запалом УЗРГМ-2, відмовляючись виконувати законні вимоги працівників поліції та припинити вчинення хуліганських дій.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язаному з опором представникові влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України;

- окрім цього, у невстановлений слідством час та місці, ОСОБА_5 придбав предмет, схожий на ручну гранату Ф-1, із запалом УЗРГМ-2, де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що він не має дозволу на право придбання, носіння та зберігання боєприпасів, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, зберігав при собі та переносив предмет схожий на ручну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ-2.

І, 29.05.2024 о 21 годин 15 хвилин, у дворі ТзОВ «ГОТЕЛЬ КОЛОМИЯ», що по АДРЕСА_1 під час затримання ОСОБА_5 в ході проведення огляду місця події, проведеного слідчим слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області у ОСОБА_5 було вилучено предмет, схожий на ручну гранату Ф-1, із запалом УЗРГМ-2, який останній незаконно придбав, зберігав та переносив не маючи дозволу на право придбання, носіння та зберігання боєприпасів, усвідомлюючи незаконність своїх дій у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження положення про дозвільну систему» із наступними змінами та доповненнями, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основн их частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 зі змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_5 також обґрунтованопідозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та носінні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У сукупності, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України. (а.с. 68-69).

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний у судовому засіданні заявив про те, що свою вину він визнає повністю, і що вказані обставини вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень він не оспорює, погоджується із ними. І після виконання ч.3 ст.349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, слідчий суддя визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, вчинення підозрюваним вказаних злочинів, які вказані судом вище, оскільки вони ніким не оспорювались.

Разом з цим слідчий суддя відзначає, що на підтвердження вказаних обставин, слідчий та прокурор надали суду докази, які на їх думку підтверджують вказані обставини: витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.6-7,8); постановою про обєднання матеріалів досудових розслідувань (а.с. 9), постановою про визначення групи слідчих для проведення досудового розслідування (а.с. 10), рапортами працівників поліції від 29.05. та 30.05.2024 року (а.с.11-12,13-14,15); відношенням та заявами ОСОБА_7 (а.с. 16,18,28,32), свідоцтвом про державну реєстраці юридичної особи (а.с. 17), повідомленням слідчого ОСОБА_8 (а.с. 19), постановою про залучення представника потерпілого (а.с.20), памятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 21), протоколом допиту представника потерпілого (юридичної особи) (а.с.22-23), наказом про призначення та прийняття на роботу (а.с. 24), паспортом ОСОБА_7 (а.с.25-27); протоколом огляду відеозапису (а.с. 29-30); диском з відеозаписом із готелю «Коломия» (а.с. 31); протоколом огляду місця події від 29.05.2024 року (а.с. 33-36); протоколом огляду місця події (а.с. 37-40); актом перевірки об`єкта на нявність вибухових матеріалів (а.с. 41); довідкою про категорію небезпечності і виявлених вибухових матеріалів (а.с. 42); довідка про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів (а.с. 43); постановою про визначення речовими доказами (а.с. 44-45); супровідний щодо клопотання про арешт майна (а.с. 46); клопотання про арешт майна (а.с. 47-50); протокол допиту свідка (а.с. 51-54); дорученням від 30 травня 2024 року (а.с. 55); протоколом допиту свідка (а.с. 56-59); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 60-61); пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного (а.с. 62-63); дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 64,65); протоколом допиту підозрюваного (а.с. 66-67); повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 68-71); протоколом розяснення права на захист (а.с. 72); протоколом допиту підозрюваного (а.с. 73-74); паспортом ОСОБА_5 та його характеристикою (а.с. 75,76); Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені (а.с.77,78); Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.79) Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.80); запитом слідчого (а.с. 81, 82); вимогою щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с. 83,84); результатами аналізу на стан алкогольного та наркотичного спяніння (а.с. 85); Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану (а.с. 86); довідками з Коломийської ЦРЛ (а.с. 87); розписками про отримання клопотання (а.с. 88,89).

Слідчий суддя також відзначає, що частина 3 статті 296 КК України передбачає, що хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом якщо вони були вчинені особою, раніше судимою за хуліганство, чи пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії є окремим і самостійним складом злочину.

Також частина 1 статті 263 КК України передбачає, що носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу є окремим і самостійним складом злочину.

Як наслідок, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених саме частиною 3 статті 296 та частиною 1 статті 263 КК України.

Слідчий суддя також згоден із тим, що прокурор довів наявність ризиків:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки: тяжкість покарання яке йому загрожує за один із злочинів (позбавлення волі на строк від 3 до 7 років), якщо його вина буде доведена у встановленому законом порядку; наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон, систематичну працю в Італію, знання ним італійської мови, знаходження в Італії його матері, яка забезпечена житлом та роботою;

- підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки: під час припинення вчинення ним хуліганських дій представниками влади, зокрема поліцейськими Коломийського відділення управління поліції охорони в Івано-Франківській області, підозрюваний вчиняв їм активний опір; також коли його депортували з Італії за порушення правил дорожнього руху, він змінив в Україні прізвище, по суті, з метою обійти заборону на в`їзд до цієї країни на 10 років, тобто з метою уникнення небажаних для себе наслідків.

І оскільки досудове розслідування наразі триває, вказані ризики є реальними і дуже серйозними.

Проте слідчий суддя згоден із захисником підозрюваного у тому, що прокурор не довів наявність інших заявлених ним ризиків, зокрема ризики того, що підозрюваний може впливати на представника потерпілого і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки, це є припущення прокурора, нічим не обґрунтоване. Натомість частина 2 статті 194 КПК України вимагає від прокурора довести вказані ним ризики.

Отже слідчий суддя погоджується із тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 296 та частиною 1 статті 263 КК України та наявність двох вказаних ним ризиків, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ризики того, що: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню.

І слідчий суддя відзначає, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Однак зважаючи на викладені вище обставини, слідчий суддя погоджується із прокурором у тому, що сама суть всіх інших більш м`яких запобіжних заходів у порівнянні з доведеними прокурором ризиками та обставинами на яких вони грунтуються, зокрема: особисте зобов`язання (стаття 179 КПК України), особиста порука (стаття 180 КПК України), домашній арешт (стаття 181 КПК України), з урахуванням частини 3 статті 196 КПК України не зможуть запобігти доведеним прокурором ризикам, незважаючи на визнання підозрюваним своєю вини, оскільки суд не побачив у поведінці і не почув від нього жодних слів, які могли би переконати у тому, що він дійсно кається у вчиненому засуджує свою поведінку.

При цьому суд враховує, що: докази про вчинення підозрюваним злочинів, передбачених частиною 3 статті 296 та частиною 1 статті 263 КК України є вагомими; йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 7 років; підозрюваному 38 повних років; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; загальна середня освіта; працюючий на умовах контракту в Італії; середній щомісячний дохід 1400 евро; розлучений; на утриманні дві малолітні дитини; погашена судимість; депутатом не являється; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.

Слідчий суддя також враховує, що за положеннями частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. А підозрюваний обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (від 3 до 7 років).

А тому слідчий суддя вважає, що підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, дійсно відсутні. І як наслідок, слідчий суддя погоджується із тим, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Оцінка суду щодо застави.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язані визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Разом з цим слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тож з огляду на це, і з урахуванням того, що ОСОБА_10 підозрюється і у тому, що під час вчинення ним хуліганських дій, він чинив активний опір представникам влади, зокрема поліцейським Коломийського відділення управління поліції охорони в Івано-Франківськ області, які прибули на повідомлення отримане по лінії «102», погрожуючи застосуванням предмету, схожого на ручну гранату Ф-1, із запалом УЗРГМ-2, при цьому у приміщенні готелю, відмовляючись виконувати законні вимоги працівників поліції та припинити вчинення хуліганських дій, слідчий суддя вважає, що має місце кримінальне провадження щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

А тому, і з огляду на обставини через які суд вважає наявними доведені прокурором ризики і напряму стосуються особи підозрюваного, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування, визначати розмір застави, не слід.

Отже, керуючись статтями 2,7-29, 30-33, 36, 37, 42, 45-47, 55-57, 73, 75-83, 84-117, 131-132, 133-146, 176-206, 276-279, 291-293, 314-372, 376, 392-395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , на 60 днів, без визначення застави задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 29 липня 2024 року, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала має строк дії з 31 травня 2024 року по 29 липня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05 червня 2024 року о 17 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1