Справа № 755/5977/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/180/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лизунівка, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого не офіційно різноробочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.ст. 89, 108 КК України раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.07.2022 року до 17.08.2022 року. Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 04 квітня 2022 року близько 17 год. 00 хв., перебував на дитячому майданчику поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення.

На час вчинення злочину ОСОБА_7 усвідомлював той факт, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України.

Указом Президента України ОСОБА_8 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій ОСОБА_7 , перебуваючи за вказаною вище адресою, підійшов до спортивного спорядження, а саме турніку, на якому висіла сумка фіолетового кольору. Знявши вищезазначену сумку, відкрив її та дістав з неї мобільний телефон марки «Motorolla Е680» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , вартістю 2694 гривні та поклав його до правої кишені своєї спортивної кофти. Після чого пішов у невідомому напрямку.

Протиправними діями ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 2694 гривні.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікацію, вважає що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст. 75 КК України. Вважає, що судом не повною мірою враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких і за який передбачено покарання у виді до 8 років позбавлення волі, а також не враховано обставин вчинення кримінального правопорушення та характеру підвищеної суспільної небезпечності вчиненого, не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та систематичний характер вчинення ним кримінальних правопорушень, а призначені судом покарання не були дієвими та не сприяли виправленню обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтованість призначення ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши докази правилами ч.3 ст.349 КПК України, дійшов вірного висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 інституту звільнення особи від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 та при вирішенні питання про звільнення його від відбування покарання з випробуванням судом враховано, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, в силу ст. ст. 89, 108 КК України раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я, не одружений, є особою молодого віку, враховано його спосіб життя та зі слів неофіційно працевлаштований на будівництві різноробочим, позицію потерпілої, яка не має матеріальних претензій та не наполягала на реальному позбавленні волі, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, ступінь тяжкості вчиненого у відповідності до ст. 12 КК України, особливості і обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб і стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій. Також суд встановив відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих покарання обставин у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Зазначеним обставинам, на думку колегії суддів, суд надав належну правову оцінку і правомірно визнав, що на час ухвалення вироку у ОСОБА_7 була можливість виправлення без ізоляції від суспільства, але в умовах обов`язкового контролю за його поведінкою з боку органу пробації.

Як вбачається з вироку, судом надана оцінка тим обставинам, що ОСОБА_7 вчинене кримінальне правопорушення , яке за ступенем тяжкості віднесено до тяжких злочинів, взято до уваги, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але попередні судимості погашені, тому доводи апеляційної скарги прокурора на матеріалах кримінального провадження не ґрунтуються і не спростовують правильності висновку суду про можливість застосування приписів ст.75 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29.08.2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 6 місяців арешту і на підставі ст.71 КК України до покарання за даним вироком йому повністю приєднано покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року та остаточно визначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, яке в даний час ОСОБА_7 відбуває в місцях позбавлення волі.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування чи зміни вироку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим , який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: Суддя: Суддя: