Справа № 168/1083/23
Провадження № 1-кп/168/13/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР 01.08.2023 р. за № 0000309, про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Зачернеччя Любомльського району Волинської області, зареєстрованого і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, не судимого в порядку ст. 89 КК,

за ст.336 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , перебуваючи з 15.11.2002 на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний, та будучи за результатами медичного огляду визнаним 30.03.2023 Старовижівською військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 придатним за станом здоров`я для проходження військової служби без обмежень, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про Загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-ІХ, Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 №58/2023, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ, ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 24.07.2023, о 09:00 год., перебуваючи на території готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: вул. 8-го Березня, 8 Б, с. Світязь Ковельського району, де був попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, отримав повістку від працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зобов`язувала його з`явитись 25.07.2023, о 10:00 год. в ІНФОРМАЦІЯ_6 для подальшого відправлення до військової частини у команді № НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.

В подальшому, ОСОБА_4 , будучи обізнаним від працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 , що йому необхідно з`явитись 25.07.2023 о 10:00 год в ІНФОРМАЦІЯ_6 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації на особливий період, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про Загальну мобілізацію» від 03.03.2022 №2105-ІХ, ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не маючи правових підстав для відстрочки від призову та підстав, які застосовуються до осіб, які не підлягають призову, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не з`явився без поважних причин у визначений термін та час в пункт збору до ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед відправленням у команді № НОМЕР_1 до військової частини для проходження військової служби під час мобілізації, чим порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації і тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У судовому засіданні обвинувачений повідомив суду, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю. Водночас дав показання про те, що він не прибув у вказаний в повістці час до ТЦК, оскільки має слабке здоров`я, і тому не може нести військову службу. Згодом повідомив, що не прибув, бо перебував далеко від місця знаходження ТЦК. Підтвердив, що дійсно 24.07.2023, о 09:00 год. в с. Світязь отримав від працівників ТЦК бойову повістку. Він при цьому повідомив працівників ТЦК, що проходив медичний огляд і має відстрочку від призову. Він раніше перебував на військовому обліку в АДРЕСА_2 , а після адміністративно-територіальної реформи в АДРЕСА_3 . У березні 2023 він проходив медичний огляд, під час якого скаржився лікарям на наявність проблем зі здоров`ям, а саме захворювання шкіри, однак ВЛК визнала його придатним для військової служби. Результати ВЛК не оскаржував. Йому пояснили, що наступна ВЛК має бути поведена в 2028 р. Стверджує, що оскільки наступну ВЛК має пройти в 2028 р, то вважав, що до цього часу має право на відстрочку, оскільки не придатний за станом здоров`я. У той же час визнав, що будь-яких документів про те, що є не придатним чи обмежено придатним до військової служби надати не може, оскільки таких не має. У той же час, в цілому має слабке здоров`я, а тому мав би бути звільненим від мобілізації. Таким чином вважає, що йому повістку вручили неправомірно, оскільки має проблеми зі здоров`ям, має право на відстрочку, про що повідомляв працівників ТЦК, однак ці доводи працівники ТЦК проігнорували. Просить його суворо не карати, призначити «умовне» покарання, в подальшому бути з`являтись за повісткою.

Обвинувачений повідомив суду, що визнає вину, однак виходячи з його показань, суд оцінює їх як фактичне не визнання вини та доходить висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК підтверджується такими зібраними в кримінальному провадженні доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні про те, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , керівником якого він є, було виявлено ОСОБА_4 на території діяльності вказаного відділу смт. Шацьк. Діючи в межах наданих відділу законом повноважень, працівники ТЦК скерували його для проходження ВЛК в смт. Шацьк, оскільки останній не міг пояснити чи проходив таку медичну комісію. ОСОБА_4 не бажав проходити таку ВЛК, незважаючи на попередження про наслідки відмови. Документів про наявність відстрочки та військово- облікових документів він при собі не мав. У ході проведення перевірки з`ясовано, що ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 АДРЕСА_3 і 30.03.2023 р. вже пройшов ВЛК та визнаний нею придатним до військової служби. З огляду на вказане, ОСОБА_4 була вручена бойова повістка про необхідність прибути до П`ятого відділу на наступний день. Про її отримання останній розписався і корінець цієї повістки був скерований в П`ятий відділ Ковельського ТЦК, тобто за місцем перебування на обліку;

- показаннями свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні про те, що обвинувачений перебував і досі перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , жодних документів, які надають йому право на відстрочку немає, за висновком ВЛК є придатним до військової служби. Вказані медичні висновки є чинними на момент вручення йому повістки. Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 було вручено бойову повістку. Він особисто в той же день телефонував ОСОБА_4 та попередив про наслідки не прибуття до П`ятого відділу. У ході розмови ОСОБА_4 повідомив, що не прибуде;

- довідкою військово-лікарської комісії 489/60 від 30.03.2023, згідно з якою 30.03.2023 було проведено медичний огляд і визнано, що ОСОБА_4 є придатний до військової служби;

- тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 , згідно з яким ОСОБА_4 за станом здоров`я придатний до військової служби за ст. 75 «в», 43 «в», гр. ІІ Наказу МОУ № 402-2008, прот.№ 60 від 30.03.2023, ВЛК п`ятого відділу при ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підлягає повторному медичному огляду 30.03.2028 р.;

- відомістю про те, що ОСОБА_4 стоїть на обліку в п`ятому відділі ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- розпискою про отримання повістки, дата прибуття 25.07.2023 на 10.00 год., на ім`я ОСОБА_4 , на якій є підпис ОСОБА_4 про її отримання;

- карткою обстеження та медичного огляду № 489/60, в якій в графі 11. Інформація щодо стану мого здоров`я надана мною в повному обсязі, міститься підпис ОСОБА_4 ;

- поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані і направлені ІНФОРМАЦІЯ_10 у команду № НОМЕР_3 від 25.07.2023 р. №4515, і в якому зафіксовано неявку обвинуваченого шляхом внесення в графі рядовий ОСОБА_4 запису, що останній «Не прибув»;

- актом від 25.07.2023 неявки військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_11 , яким комісією зафіксовано той факт, що ОСОБА_4 25.07.2023 на 10.00 год. впродовж дня до ІНФОРМАЦІЯ_11 не з`явився без поважних причин.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР на підставі повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 (арк. спр. 40-41).

Доводи обвинуваченого про те, що медична комісія під час проведення огляду проігнорувала ряд наявних в нього захворювань, а також доводи про те, що він вважав, що має відстрочку від призову або право бути звільненим за станом здоров`я - не підтверджені, що і визнав сам обвинувачений, повідомивши, що документів таких немає, і навпаки його доводи спростовані у ході судового розгляду дослідженими доказами.

Так, в ході дослідження Довідки ВЛК від 30.03.2023, у графі «діагноз» та Картки обстеження та медичного огляду перелік перенесених захворювань обвинуваченого, на які він, в тому числі, посилається в судовому засіданні, є вказано, однак за результатами огляду ВЛК зроблено висновок про його придатність до військової служби.

Посилання на те, що він має пройти повторне медичне переосвідчення 30.03.2028 р., не свідчить про наявність права на звільнення від військової служби, оскільки вказаний документ є чинним, а жодних документів про зміну стану здоров`я на спростування вказаного доказу обвинувачений не надав.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, оскільки він вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з обвинувальним актом вказано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Водночас, суд не вбачає підстав для врахування пом`якшуючої обставини - щире каяття обвинуваченого з таких підстав.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Під час розгляду даного кримінального провадження обвинувачений, хоч і повідомив суду, що визнає факт вчинення злочину і розкаюється у вчиненому, але, виходячи з його показань щодо причин вчинення такого ухилення, його позиція не послідовна, а його показання суперечливі. Протягом судового розгляду неодноразово змінював свою думку щодо підстав ухилення незадовільний стан здоров`я, віддаленість від місця знаходження РТЦК, наявність відстрочки, яка не підтверджена жодним з доказів. Надалі наполягає на тому, що не повинен служити, оскільки не має сильного здоров`я.

Суд вважає, що обвинувачений не проявив будь-яких ознак наявності у нього осуду своєї поведінки чи якогось бажання виправити ситуацію, що склалася. З огляду на викладене, суд приходить до переконання про відсутність щирого каяття обвинуваченим.

Також, суд не вбачає підстав для врахування пом`якшуючої обставини - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_4 після вчинення інкримінованого злочину у липні 2023 року, впродовж досудового розслідування і судового розгляду, лише надавав показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які органом досудового розслідування були відомі і встановлені з матеріалів п`ятого відділу РТЦК та СП, ще з моменту реєстрації провадження, що свідчить про відсутність обставини, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, ОСОБА_4 хоча і повідомив суду, що визнав факт вчинення кримінального правопорушення, однак не встановлено дійсного, відвертого, а не уявного визнання ним своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що повинно виражатись в бажанні обвинуваченого виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому також враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також суд повинен враховувати, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 65 КК, обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує:

-особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не судимий в порядку ст. 89 КК, утриманців не має;

-обставини справи, а саме те, що обвинувачений, будучи придатним до військової служби, в період воєнного стану, при оголошенні загальної мобілізації, вчинив умисний нетяжкий злочин, однак, який свідчить про підвищену суспільну небезпечність, оскільки відмова від захисту Батьківщини є недотриманням конституційного обов`язку, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій та значно впливає на захист суверенітету держави від збройної агресії;

-відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Тому з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах, передбаченого санкцією ст. 336 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме положенням ч. 2 ст.65 КК України.

Будь-яких підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні немає таких пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд також не встановив підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки таких обставин справи та даних про особу обвинуваченого, які дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, окрім вказаного, враховує що відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1 та ч.2 ст.50 КК України.

З цих же підстав суд не бере до уваги висновок наданої суду досудової доповіді про те, що ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення, а також ризик небезпеки длясуспільства, є середнім, а виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази- розписку на ім`я ОСОБА_4 , копії: акта неявки від 25.07.2023р., тимчасового посвідчення № 001211/5, Картки обстеження та медичного огляду № 489/60 ОСОБА_4 , картки платника податків, паспорта, облікової картки військовозобов`язаного, поіменного списку військовослужбовців, довідки ВЛК залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1