УХВАЛА

06 червня 2024 року

м. Київ

справа № 678/805/22

провадження № 51-2243 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 травня 2024 року,

установив:

у касаційній скарзі засуджений та захисник порушують питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що цю касаційну скаргу належить залишити без руху, встановивши скаржникам строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції, згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Проте засуджений та захисник подали спільну касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

За змістом касаційної скарги, вказуючи на невинуватість у вчиненні інкримінованого засудженому кримінального правопорушення, сторона захисту порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Проте на обґрунтування своїх вимог скаржники наводять доводи, які за своїм змістом стосуються лише невідповідності висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та оцінки певних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і не має права досліджувати докази.

Разом з тим, вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Проте скаржники фактично просять касаційний суд перевірити вирок суду першої інстанції, який ухвалою апеляційного суду залишений без зміни, на відповідність вимогам ст. 411 КПК України, що не відноситься до предмету перевірки суду касаційної інстанції відповідно до вимог ст. 433 КПК України.

Водночас зазначені обставини є підставами для перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції, однак скаржники не вказують, які порушення допустив апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційними скаргами сторони захисту.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, спільну касаційну скаргу засудженого та захисника належить залишити без руху, надавши їм п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції особою, яка подала цю касаційну скаргу, має бути підтверджено, що вона не пропустила цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 травня 2024 року залишити без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6