Справа № 369/2546/24
Провадження №1-кс/369/632/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

Клопотання обґрунтоване ти, що СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, за процесуального керівництва Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області, здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 01.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.01.2024, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час дії воєнного стану спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 організував та очолив стійку організовану злочинну групу, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення шляхом вчинення вимагання, незаконного позбавлення волі, а також вчинення розбійних нападів на території Київської області.

ОСОБА_8 , діючи у складі створеної ним організованої злочинної групи, спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, за не надання потерпілим ОСОБА_11 інформації щодо способу ведення життя дівчини на ім`я ОСОБА_12 , почав вимагати від потерпілого грошові кошти у розмірі 20000 грн, погрожуючи тим, що у разі не виконання вимоги щодо надання грошових коштів, до нього будуть застосовані заходи фізичного впливу.

Так, ОСОБА_8 , діючи у складі створеної ним організованої злочинної групи спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 після не отримання грошових коштів у розмірі 20000 грн від потерпілого, вирішили відносно останнього вчинити ряд кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, 26.01.2024 ОСОБА_4 , будучи виконавцем в організованій ОСОБА_8 злочинній групі, до якої також входили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 а саме, виконуючи роль водія, отримав від ОСОБА_8 пряму вказівку використовуючи власний автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , привезти його та ОСОБА_9 до заздалегідь обумовленого місця, а саме до магазину « Фора », який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Кольцова, 7 , з метою висунення вимоги на передачу власного майна потерпілим ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , діючи заздалегідь розробленого плану, попередньо домовився про зустріч з потерпілим.

У подальшому, 27.01.2024 о 18 годині 13 хвилин, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел та виконуючи вказівку керівника організованої злочинної групи ОСОБА_8 , керуючи власним автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , знаючи про наявність в належному йому транспортному засобі предмету схожого на вогнепальну зброю, а саме пістолету та предмету схожого на викрутку, під`їхали до магазину «Фора» за адресою: м. Київ, буд. Кольцова, 7Б , де зупинились збоку магазину, щоб потерпілий їх не бачив разом, ОСОБА_9 підійшов до центрального входу магазину, де чекав потерпілого ОСОБА_11 .

Далі, о 18:43 год. ОСОБА_9 разом з потерпілим ОСОБА_11 вийшли з магазину «Фора» та в цей час, направляючись за магазин, до них під`їхав автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_8 , відкривши передні пасажирські дверцята автомобіля, наніс ними потерпілому ОСОБА_11 удар по руках.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 застосовуючи фізичну силу, схопив ОСОБА_11 за капюшон куртки та почав примушувати сісти до салону автомобіля, на що останній не погоджувався, однак подолавши опір потерпілого, ОСОБА_8 заштовхав його на заднє сидіння.

Будучи в автомобілі, ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_9 сісти з іншого боку від потерпілого з метою блокування виходу ОСОБА_11 .

В цей момент ОСОБА_8 , діючи як керівник організованої злочинної групи, перебуваючи в автомобілі марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наказав ОСОБА_4 їхати до гаражів, після чого наніс один удар кулаком правої руки в грудну клітину потерпілого ОСОБА_11 та тримаючи в руках предмет ззовні схожий на викрутку, наніс декілька ударів ОСОБА_11 в область правої ноги. В подальшому, взявши з переднього сидіння поліетиленовий пакет, вийняв з нього предмет, ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме: пістолет-кулемет «Uzi» та погрожуючи ним попередив, що застосує його у разі спроби втечі.

У подальшому, о 20:00 год., продовжуючи реалізацією свого злочинного плану, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 на автомобілі марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхали до гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (розташоване поруч з багатоповерховим будинком, за адресою: АДРЕСА_2 ), який завчасно підготовлено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 для незаконного утримання потерпілого ОСОБА_11 , де ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з транспортного засобу, а ОСОБА_4 залишився за кермом.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_8 наказав потерпілому ОСОБА_11 вийти з автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 та під контролем ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , завели останнього до гаражного приміщення.

Зайшовши до гаражного приміщення, ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , погрожуючи застосуванням предмету схожим на викрутку, примусив потерпілого ОСОБА_11 записати на аркуші паперу паролі від телефону, iCloud на телефоні, месенджерів та соціальних мереж, а також від додатків онлайн-банкінгу (Приват24, Ощад та монобанк), а також пін-код від банківської картки ОСОБА_13 , та вказали, що потрібно шукати гроші в сумі 40000 грн.

ОСОБА_8 , продовжуючи погрожувати предметом схожим на викрутку та застосуванням фізичного насильства, використовуючи психологічний примус, змусив потерпілого ОСОБА_11 зняти з себе одяг, взуття та спуститися до ями, яка знаходилась посередині гаражного приміщення, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи вимагати грошові кошти у сумі 40000 грн. закрили яму дошками.

У подальшому, ОСОБА_8 , як керівник організованої злочинної групи, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під примусом, перевівши потерпілого ОСОБА_11 до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , утримуючи його там до 08 години 00 хвилин 29.01.2024, продовжували вимагати грошові кошти у сумі 40000 грн.

10.02.2024 біля 19 години 20 хвилин потерпілим ОСОБА_11 , перебуваючи на адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , після застосування до нього фізичного та психологічного впливу, передано грошові кошти у розмірі 20000 грн. з 40000 грн., які вони вимагали.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна, вчиненому організованою групою, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того, 27.01.2024 о 18 годині 13 хвилин, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел та виконуючи вказівку керівника організованої злочинної групи ОСОБА_8 , керуючи власним автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , знаючи про наявність в належному йому транспортному засобі предмету схожого на вогнепальну зброю, а саме пістолету та предмету схожого на викрутку, під`їхали до магазину «Фора» за адресою: м. Київ, буд. Кольцова, 7Б , де зупинились збоку магазину, щоб потерпілий їх не бачив разом, ОСОБА_9 підійшов до центрального входу магазину, де чекав потерпілого ОСОБА_11 .

Далі, о 18:43 год. ОСОБА_9 разом з потерпілим ОСОБА_11 вийшли з магазину «Фора» та в цей час, направляючись за магазин, до них під`їхав автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_8 , відкривши передні пасажирські дверцята автомобіля, наніс ними потерпілому ОСОБА_11 удар по руках.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 застосовуючи фізичну силу, схопив ОСОБА_11 за капюшон куртки та почав примушувати сісти до салону автомобіля, на що останній не погоджувався, однак подолавши опір потерпілого, ОСОБА_8 заштовхав його на заднє сидіння.

Будучи в автомобілі, ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_9 сісти з іншого боку від потерпілого з метою блокування виходу ОСОБА_11 .

В цей момент ОСОБА_8 , діючи як керівник організованої злочинної групи, перебуваючи в автомобілі марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наказав ОСОБА_4 їхати до гаражів, після чого наніс один удар кулаком правої руки в грудну клітину потерпілого ОСОБА_11 та тримаючи в руках предмет ззовні схожий на викрутку, наніс декілька ударів ОСОБА_11 в область правої ноги. В подальшому, взявши з переднього сидіння поліетиленовий пакет, вийняв з нього предмет, ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме: пістолет-кулемет «Uzi» та погрожуючи ним попередив, що застосує його у разі спроби втечі.

У подальшому, о 20:00 год., продовжуючи реалізацією свого злочинного плану, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 на автомобілі марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхали до гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (розташоване поруч з багатоповерховим будинком, за адресою: АДРЕСА_2 ), який завчасно підготовлено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 для незаконного утримання потерпілого ОСОБА_11 , де ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з транспортного засобу, а ОСОБА_4 залишився за кермом та у цей же час, прийшов ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_8 наказав потерпілому ОСОБА_11 вийти з автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 та під контролем ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , завели останнього до гаражного приміщення.

Зайшовши до гаражного приміщення, ОСОБА_8 , погрожуючи застосуванням предмету схожим на викрутку, примусив потерпілого ОСОБА_11 записати на аркуші паперу паролі від телефону, iCloud на телефоні, месенджерів та соціальних мереж, а також від додатків онлайн-банкінгу (Приват24, Ощад та монобанк), а також пін-код від банківської картки ОСОБА_13 , та вказали, що потрібно шукати гроші в сумі 40000 грн.

ОСОБА_8 , продовжуючи погрожувати предметом схожим на викрутку та застосуванням фізичного насильства, використовуючи психологічний примус, змусив потерпілого ОСОБА_11 зняти з себе одяг, взуття та спуститися до ями, яка знаходилась посередині гаражного приміщення, після чого, закрили яму дошками, незаконного позбавивши волі потерпілого.

Цього ж дня, о 22:00 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_11 , прийшли до місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно утримували потерпілого ОСОБА_11 .

Так, 29.01.2024 о 08:00 год потерпілий ОСОБА_11 , побачивши, що ОСОБА_8 спить, зібравши всі свої речі, втік з квартири за вищевказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у викрадені людини, з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчиненого організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

Крім того, 27.01.2024 о 18 годині 13 хвилин, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел та виконуючи вказівку керівника організованої злочинної групи ОСОБА_8 , керуючи власним автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , знаючи про наявність в належному йому транспортному засобі предмету схожого на вогнепальну зброю, а саме пістолету та предмету схожого на викрутку, під`їхали до магазину «Фора» за адресою: м. Київ, буд. Кольцова, 7Б , де зупинились збоку магазину, щоб потерпілий їх не бачив разом, ОСОБА_9 підійшов до центрального входу магазину, де чекав потерпілого ОСОБА_11 .

Далі, о 18:43 год. ОСОБА_9 разом з потерпілим ОСОБА_11 вийшли з магазину «Фора» та в цей час, направляючись за магазин, до них під`їхав автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_8 , відкривши передні пасажирські дверцята автомобіля, наніс ними потерпілому ОСОБА_11 удар по руках.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 застосовуючи фізичну силу, схопив ОСОБА_11 за капюшон куртки та почав примушувати сісти до салону автомобіля, на що останній не погоджувався, однак подолавши опір потерпілого, ОСОБА_8 заштовхав його на заднє сидіння.

Будучи в автомобілі, ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_9 сісти з іншого боку від потерпілого з метою блокування виходу ОСОБА_11 .

В цей момент ОСОБА_8 , діючи як керівник організованої злочинної групи, перебуваючи в автомобілі марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наказав ОСОБА_4 їхати до гаражів, після чого наніс один удар кулаком правої руки в грудну клітину потерпілого ОСОБА_11 та тримаючи в руках предмет ззовні схожий на викрутку, наніс декілька ударів ОСОБА_11 в область правої ноги. В подальшому, взявши з переднього сидіння поліетиленовий пакет, вийняв з нього предмет, ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме: пістолет-кулемет «Uzi» та погрожуючи ним попередив, що застосує його у разі спроби втечі.

У подальшому, о 20:00 год, продовжуючи реалізацією свого злочинного плану, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_11 на автомобілі марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхали до гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (розташоване поруч з багатоповерховим будинком, за адресою: АДРЕСА_2 ), який завчасно підготовлено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 для незаконного утримання потерпілого ОСОБА_11 , де ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з транспортного засобу, а ОСОБА_4 залишився за кермом та у цей же час, прийшов ОСОБА_10 .

У цей час, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відкривши двері транспортного засобу, здійснили заходи спрямовані до підготовки та вчинення розбійного нападу, а саме: ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці предмет схожий на викрутку, наказав потерпілому вийняти з кишені всі наявні речі. На виконання наказу потерпілий ОСОБА_11 , хвилюючись за своє життя та здоров`я, дістав з кишені наявні речі та поклав на заднє сидіння, а саме: цигарки марки «Parlament», банківську карту «ПриватБанк» з номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_13 (якою потерпілий користувався), на якій перебували грошові кошти у сумі 500 грн, мобільний телефон iPhone 7 IMEI НОМЕР_3 , в якому перебувала сім картка оператору ВФ «Водафон» з абонентським номером: НОМЕР_4 та грошові кошти у сумі 70 грн, купюрами номіналом 50 та 20 грн., які ОСОБА_8 забрав та поклав до своєї кишені.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_8 наказав потерпілому ОСОБА_11 вийти з автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та під контролем ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 завели останнього до гаражного приміщення.

Зайшовши до гаражного приміщення, ОСОБА_8 , погрожуючи застосуванням предмету схожим на викрутку, примусив потерпілого ОСОБА_11 записати на аркуші паперу паролі від телефону, iCloud на телефоні, месенджерів та соціальних мереж, а також від додатків онлайн-банкінгу (Приват24, Ощад та монобанк).

Цього ж дня, о 21:47 год ОСОБА_8 та ОСОБА_4 прийшли до приміщення ТРЦ « Маєток », який розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Сагайдачного, 20А , де за допомогою мобільного телефону марки «iPhone 7», належного ОСОБА_11 , здійснили вхід до особистого кабінету в КБ «Приват24» та здійснили зняття грошових коштів у розмірі 6800 грн трьома транзакціями.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому організованою групою в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 , не отримавши від потерпілого ОСОБА_11 , заздалегідь визначену ним суму грошових коштів, у розмірі 20000 грн., 26.01.2024 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, як керівник організованої злочинної групи, маючи прямий умисел, направлений на викрадення ОСОБА_11 з корисливим мотивом, надав вказівку ОСОБА_9 організувати зустріч з потерпілим біля магазину « Фора », який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Кольцова, 7 , на що останній погодився, не будучи обізнаним про те, що ОСОБА_9 , діє за заздалегідь узгодженого плану з членами організованої злочинної групи.

Так, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на викрадення ОСОБА_11 з корисливим мотивом, під психологічним та фізичним впливом надав вказівку свідку ОСОБА_13 . організувати зустріч з ОСОБА_11 з метою передачі грошових коштів, на що останній погодився.

В подальшому, 10.02.2024 біля 19 годин 20 хвилин потерпілий ОСОБА_11 , після зустрічі зі свідком ОСОБА_13 , перебуваючи на адресою: АДРЕСА_4 , після застосування до нього фізичного та психологічного впливу, на повторну вимогу ОСОБА_8 передав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , грошові кошти у розмірі 20000 грн., після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , отримавши кошти, застосовуючи фізичне насильство, примусили потерпілого сісти до транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_4 , чим незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у викрадені людини, з корисливих мотивів, вчиненого організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.01.2024, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час дії воєнного стану, спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 організував та очолив стійку організовану злочинну групу, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення шляхом вчинення вимагання, незаконного позбавлення волі, а також вчинення розбійних нападів на території Київської області.

ОСОБА_8 , діючи у складі створеної ним організованої злочинної групи, спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, за не надання потерпілим ОСОБА_11 інформації щодо способу ведення життя дівчини на ім`я ОСОБА_12 , почав вимагати від потерпілого грошові кошти у розмірі 40000 грн., погрожуючи тим, що у разі не виконання вимоги щодо надання грошових коштів, до нього будуть застосовані заходи фізичного впливу.

У подальшому, ОСОБА_8 , не отримавши від потерпілого ОСОБА_11 , заздалегідь визначену ним суму грошових коштів, у розмірі 40000 грн., 29 січня 2024 року біля 23 години 00 хвилин, переслідуючи спільний умисел організованої злочинної групи, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , приїхали до місця тимчасового мешкання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_5 , де під приводом необхідності розмови, застосовуючи психологічний вплив, примушували їхати до місця мешкання ОСОБА_8 , однак ОСОБА_13 відмовився.

Далі, ОСОБА_14 , як керівник організованої злочинної групи, надав вказівку ОСОБА_9 організувати зустріч з ОСОБА_13

30 січня 2024 року ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_13 та домовився по зустріч на території трамвайної зупинки м. Київ «Михайлівська Борщагівка».

Цього ж вечора у період часу з 19 по 20 години ОСОБА_15 прибув на місце зустрічі, де на нього очікували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в ході розмови примусили його їхати до місця мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , застосовуючи психологічний влив, вимагали повідомити місце перебування ОСОБА_11 та після розмови дозволили вийти з квартири, вказавши ОСОБА_13 відправи їм цінне майно, належне останньому, що той і зробив 31.01.2024.

Далі, ОСОБА_14 , як керівник організованої злочинної групи, надав вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 привезти за місцем його мешкання ОСОБА_13 .

У подальшому, 05.02.2024 біля 18 години 00 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали до ОСОБА_13 , який перебував за місцем роботи ОСОБА_11 - ТОВ «АВК МЕТАЛ», за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом застосування психологічного та фізичного впливу примусили його їхати до місця мешкання ОСОБА_8 .

Цього ж вечора, біля 19 години 00 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 приїхали до місця мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно утримували потерпілого ОСОБА_13 до 17 години 00 хвилин 10.02.2024 та застосовуючи до останнього фізичне та психологічне насильство ОСОБА_8 продовжував вимагати повідомити місце знаходження ОСОБА_11 .

Далі, 07 лютого 2024 року ОСОБА_14 , як керівник організованої злочинної групи, надав вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перемістити потерпілого ОСОБА_13 до гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , (розташоване поруч з багатоповерховим будинком, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зайшовши до гаражного приміщення, де ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_8 , шляхом застосування психологічного та фізичного впливу, змусили потерпілого ОСОБА_13 зняти з себе одяг, взуття та спуститися до ями, яка знаходилась посередині гаражного приміщення, закрили яму дошками, незаконного позбавивши волі останнього.

У подальшому, ОСОБА_8 , як керівник організованої злочинної групи, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під примусом перевівши потерпілого ОСОБА_13 до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно утримуючи його там до 17 години 00 хвилин 01.02.2024, де неодноразово наносили йому удари в область тулуба, область лівого та правого очей та у подальшому, відпустили на зустріч, організовану з ОСОБА_11

10.02.2024 біля 19 годин 20 хвилин потерпілий ОСОБА_11 разом з потерпілим ОСОБА_13 , перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де на зустріч прибули ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , на автомобілі марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 та переслідуючи спільний умисел, після застосування до потерпілого ОСОБА_11 фізичного та психологічного впливу, на повторну вимогу ОСОБА_8 , ОСОБА_11 передав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , грошові кошти у розмірі 20000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у викрадені людини, з корисливих мотивів із застосуванням зброї, вчиненого організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

Органом досудового розслідування зібрано достатню кількість доказів підтвердження причетності ОСОБА_4 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень - отримано відеозаписи з камер спостереження, на яких зафіксовано участь ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, в ході проведення обшуку транспортного засобу останнього виявлено та вилучено викрутку, якою погрожували потерпілому та грошові кошти, які потерпілий мав передати зловмисникам.

11.02.2024 громадянина ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

12.02.2024 слідчим, за погодженням з прокурором, до Києво-Святошинського РС в Київській області подано клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, однак ухвалою слідчого судді № 369/2370/24 підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зважаючи на те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , вчинені із застосуванням насильства відносно потерпілих та наявні реальні ризики впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, оскільки підозрюваний усвідомлює що за вчинення вказаних кримінальних правопорушень йому може загрожувати позбавлення волі на строк до 15 років, у органу досудового розслідування виникла необхідність в поданні клопотання про зміну запобіжного заходу, з метою ізоляції підозрюваного та недопущення вчинення ним дій що можуть зашкодити проведенню досудового розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

В даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, санкція найтяжчого з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави стороні обвинувачення вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочини, у вчиненні яких він підозрюється, та які за ступенем тяжкості є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, санкції статей, передбачають покарання, у разі визнання його винним, у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна.

Так, підозрюваний ніде не працює та не навчається, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх, недієздатних чи непрацездатних утриманців, не одружений, тобто у нього відсутні такі стримуючі від зміни місця проживання фактори як постійне місце роботи або навчання, що свідчить про можливість зміни ним місця проживання задля переховування від суду та органів досудового розслідування.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчинених ним злочинів, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Перебуваючи не під вартою, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та на разі ще проводяться всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Разом з тим, перебуваючи не під вартою підозрюваний ОСОБА_4 , може незаконно впливати шляхом підбурювання, умовляння, залякування на покази потерпілого та свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та, які надалі будуть встановлені та допитані, з метою надання органу досудового розслідування неправдивих показів, оскільки йому стали відомі анкетні дані свідків, таким чином реальним є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Реальним є і ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення підозрюваним, а саме - продовження підозрюваним ОСОБА_4 , вчиняти кримінальні правопорушення проти волі, честі та гідності особи, власності, життя та здоров`я особи.

Також він немає офіційного джерела доходів, а злочин, в якому підозрюється вчинено з корисливих мотивів, що свідчить про те, що задля власної наживи, ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою зможе вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Таким чином, у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування триває, на даний час не виконанні всі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку доказів, а тому ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою, може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, враховуючи вище викладене, аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не можуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

На підставі вище наведеного, старший слідчий просив слідчого суддю Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в арештному домі в Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Не застосовувати заставу, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства або погрози його застосування.

Під час судового засідання прокурор вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні щодо зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою заперечували, просили у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя заслухавши доводи прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, вивчивши клопотання, додані до нього документи дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Згідно ч. ч. 1-2 статті 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваної, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваної, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваної, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваної, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваної, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваної, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваної, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та чи є підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінуємого йому злочинів обґрунтованою; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) обставини, які не були предметом судового розгляду під час застосування запобіжного заходу: обставини, що виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати; 4) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, санкція найтяжчого з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Щодо обґрунтованості підозри.

Вищезазначені обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення на думку сторони обвинувачення, з чим слідчий суддя погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваної з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів.

При цьому, як встановлено судовим розглядом клопотання та вбачається із досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, вони є достатніми для висновку, що внаслідок інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення могла бути заподіяна шкода охоронюваним законом інтересам.

В свою чергу, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, про яке йому повідомлено про підозру, або вказували на не обґрунтованість повідомленої підозри, оскільки, наявні в матеріалах, доданих до клопотання, докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваної, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчим у клопотанні зазначено, що наявні ризики вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою, а саме:

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочини, у вчиненні яких він підозрюється, та які за ступенем тяжкості є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, санкції статей, передбачають покарання, у разі визнання його винним, у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна.

Так, підозрюваний ніде не працює та не навчається, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх, недієздатних чи непрацездатних утриманців, не одружений, тобто у нього відсутні такі стримуючі від зміни місця проживання фактори як постійне місце роботи або навчання, що свідчить про можливість зміни ним місця проживання задля переховування від суду та органів досудового розслідування.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчинених ним злочинів, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Перебуваючи не під вартою, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та на разі ще проводяться всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Разом з тим, перебуваючи не під вартою підозрюваний ОСОБА_4 , може незаконно впливати шляхом підбурювання, умовляння, залякування на покази потерпілого та свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та, які надалі будуть встановлені та допитані, з метою надання органу досудового розслідування неправдивих показів, оскільки йому стали відомі анкетні дані свідків, таким чином реальним є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Реальним є і ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення підозрюваним, а саме - продовження підозрюваним ОСОБА_4 , вчиняти кримінальні правопорушення проти волі, честі та гідності особи, власності, життя та здоров`я особи.

Також він немає офіційного джерела доходів, а злочин, в якому підозрюється вчинено з корисливих мотивів, що свідчить про те, що задля власної наживи, ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою зможе вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Таким чином, у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування триває, на даний час не виконанні всі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку доказів, а тому ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою, може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні № 0000401 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду продовжує існувати, є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо продовження існування ризику ймовірного вчинення ОСОБА_4 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування або/та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Щодо обставин, що виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2024 у справі № 369/2370/24 до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 09 квітня 2024 року (включно).

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 09 квітня 2024 року (включно) наступні обов`язки: не відлучатися цілодобово з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, зазначаючи про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на ту обставину, що ефективно запобігти наведеним ризикам вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо з огляду на характер зазначених ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч. 1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, існування яких прокурором доведено.

При виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

Отже, ризики, які встановленні слідчим суддею хоча і існують, проте враховуючи мету застосування запобіжного заходу, відсутні беззаперечні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 в цьому кримінальному проваджені виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, слідчий суддя вважає, що на даний час виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків буде забезпечено саме шляхом застосування до останнього менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування виняткових обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу до підозрюваної у виді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваної, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 194 КПК України).

Таким чином, вважаю, що в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, так як запобіжний захід у вигляді домашнього цілодобового арешту забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 177, 178, 194, 196, 200, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1