ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1791/24 Справа № 214/9705/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду кримінального провадження № 0001200 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 4 ст. 189 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, мешканець міста Кривого Рогу особа 1, у відношенні якого матеріали виділені в окреме провадження, в травні 2019 року познайомився з ОСОБА_9 , з якою став підтримувати близькі стосунки. Під час спілкування, ОСОБА_9 повідомила особу 1 про те, що з жовтня 2017 року вона підтримувала близькі стосунки з ОСОБА_10 та 04.04.2018 року ОСОБА_9 уклала договір з ПАТ «Акцент - Банк» на отримання нею кредиту в сумі 3179,70 гривень на строк 6 місяців зі сплатою за користування кредитом та відсотків у розмірі 5,99% на місяць, що сплачується щомісяця у розмірі 720,60 гривень. Після чого, ОСОБА_9 в усному порядку домовилась із ОСОБА_10 , що кредит вони будуть виплачувати разом. У травні 2019 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розірвали стосунки, однак кредит не був виплачений повністю. ОСОБА_10 , діючи згідно усної домовленості з ОСОБА_9 , частково надавав грошові кошти останній, у зв`язку з чим ОСОБА_9 22.12.2018 року оформила договір реструктуризації заборгованості з ПАТ «Акцент-банк» з виплатою щомісяця 274,73 гривень.

Дізнавшись про вказані обставини від ОСОБА_9 , у Особа 1 виник умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та з невстановленою слідством особою в інтересах ОСОБА_9 , із застосуванням насильства до ОСОБА_10 , небезпечного для життя та здоров`я останнього, з метою більш швидкого погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_9 перед ПАТ «Акцент-банк».

Так, Особа 1, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи із корисливих спонукань в інтересах своєї дівчини - ОСОБА_9 , 25.06.2019 р. в денний час доби вступив у попередню змову з ОСОБА_8 та невстановленим слідством чоловіком, на вимагання у ОСОБА_10 грошових коштів на користь та в інтересах ОСОБА_9 , поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, до ОСОБА_10 . 25.06.2019 року ОСОБА_9 запросила потерпілого ОСОБА_10 передати їй грошові кошти у сумі 275 гривень для виплати нею заборгованості по кредиту перед ПАТ «Акцент-банк» о 17.00 годині на стадіоні, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на що останній погодився.

В той же день, близько 17.00 годин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з Особа 1 та невстановленою слідством особою 2, приїхали до стадіону за адресою: АДРЕСА_2 , де зустріли на вході в стадіон потерпілого ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_8 та Особа 1, підійшовши до ОСОБА_10 , завели йому руки за спину та повели до одноповерхового цегляного приміщення, розташованого на території стадіону за вказаною адресою. Після цього, ОСОБА_8 покликав до них ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_9 підійшла до вказаних осіб, потерпілий ОСОБА_10 у виконання усної домовленості з ОСОБА_9 , передав їй грошові кошти в сумі 275 гривень. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з Особою 1 та невстановленою слідством особою 2, незаконно, застосовуючи до ОСОБА_10 насильство, небезпечне для його життя та здоров`я, висловили незаконну вимогу передачі грошових коштів в розмірі 1000 гривень кожного місяця ОСОБА_9 , з метою більш швидкого погашення останньою її заборгованості по кредиту перед ПАТ «Акцент-банк». Після чого, діючи із корисливих спонукань, в інтересах ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, з метою вимагання передачі ОСОБА_9 щомісяця грошових коштів у сумі 1000 гривень, ОСОБА_8 , особа 1 та невстановлений слідством особа 2, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_10 , кожен по черзі нанесли удари кулаками та взутими ногами потерпілому ОСОБА_10 по голові та тулубу. В ході заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , особа 1 та особа 2 висловили потерпілому вимогу передачі грошових коштів у сумі 1000 гривень щомісяця ОСОБА_9 до погашення нею кредиту, з погрозою застосування в майбутньому насильства до нього та його близьких родичів, а саме батьків.

В результаті незаконних спільних умисних дій ОСОБА_8 , особи 1 та особи 2 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок суду незаконним і необґрунтованим, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що під час досудового слідства не зібрано та не наведено достатніх, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому діянні, і під час судового розгляду такі докази не виявлені. Судом першої інстанції не вжито вичерпних заходів щодо виклику до суду свідка ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду з підстав невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вважає, що судом при призначенні ОСОБА_8 покарання ближче до нижчої межі санкції ч. 4 ст. 189 КК України, безпідставно, в якості обставини, що пом`якшує покарання, визнано наявність на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини та не враховано, що на час скоєння кримінального правопорушення обвинувачений був розлучений, тривалий час не працював, дитина проживала з матір`ю. Стороною захисту не надано жодних доказів того, що дитина перебувала на утриманні обвинуваченого. Судом не враховано, що відповідно до показань потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 , саме обвинувачений ОСОБА_8 вчиняв найактивніші дії під час скоєння кримінального правопорушення. Тому просив суд призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Заслухавши доповідача, доводи учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційні сарги захисника та прокурора не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду, що ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України, за обставин, як вони встановлені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 повністю спростовують свідчення обвинуваченого, який наполягав, що не приймав участі у побитті потерпілого та не висловлював йому погроз.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 липня 2019 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 з осіб зображених на фотознімках впізнав чоловіка під № НОМЕР_1 , саме цей чоловік знаходився перед ним та назвав себе братом ОСОБА_9 , та він наносив йому удари рукою в обличчя та в ділянку тулубу з правого боку. Цього чоловіка потерпілий впізнав за формою обличчя та будовою носу, розташуванням очей (т.1, а.с.47). Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення потерпілому ОСОБА_10 для впізнання фотознімки осіб від 05.07.2019 року під номером «2» зображений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 вересня 2019 року, в присутності понятих, свідок ОСОБА_12 впізнав чоловіка який зображений під № 2, саме цей чоловік приїжджав до його будинку та висловлював йому погрозу фізичного насилля. Згідно довідки до протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_12 для впізнання фотознімки осіб від 17.09.2019 року під номером «2» зображений громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( Т.1, а.с.167; 168).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 04.09.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 пояснив за яких обставин йому були заподіяні тілесні ушкодження спільними діями обвинуваченого ОСОБА_8 та особами 1, 2.

Відповідно до висновку експертизи № 1331, при аналізі медичних документів встановлено що у ОСОБА_10 виявлені синець лівої лобово-скроневої області; закрита тупа травма живота синець правого підребер`я, розрив правої долі печінки по черевній поверхні, гемоперитонеум. За своїм характером синець лівої лобово-скриневої області відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що має незначні скороминучі наслідки. Сукупність ушкоджень що входять у закриту тупу травму живота за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про утворення синців, розриву печінки від тупого твердого предмета ( предметів) за механізмом удар (удар стиснення). Виходячи з даних медичних документів достовірно можна висказатись про спричинення не менше одної травматичної дії в область обличчя, не менше одної травматичної дії в область правого підребер`я.

Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження могли утворитись від дії як озброєної так і не озброєної руки, взутої ноги. Характер закритої травми живота виключає можливість отримання травми при падінні на площину. Характер виявлених ушкоджень в наданих медичних документах свідчить, що ушкодження могли бути отримані не пізніше дати їх встановлення у медичному закладі 26.06.2019 року , можливо 25.06.219 року ( Т.1, а.с.79-81).

З висновку експерта № 1421 від 19.09.2019 року вбачається, що свідчення надані потерпілим в ході слідчого експерименту співпадають з судово-медичними даними щодо механізму спричинення ушкоджень в області голови та живота ( Т.1, а.с.139-140).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 20.09.2019 року за участю свідка ОСОБА_9 вбачається, що свідок пояснила за яких обставин потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження спільними діями обвинуваченого та особами 1, 2.

Перелічені письмові докази, свідчення допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 узгоджуються між собою в частині фактичних обставин побиття та насильства над потерпілим, наявності неправомірної вимоги передачі грошей кожного місяця потерпілим, часу та місця злочину, повністю спростовують показання обвинуваченого про непричетність до вчинення злочину.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого спростовуються фактичними обставинами, встановленими судовим розглядом: свідченнями свідка ОСОБА_9 про наявність попередньої домовленості у неї з ОСОБА_13 , який був її хлопцем, з ОСОБА_8 , який за їх легендою мав представитись її братом із ОСОБА_14 та з неслов`янської зовнішності хлопцем по імені Алік.

Предметом їх домовленості була незаконна вимога потерпілому щодо передачі грошей по тисячі гривень щомісяця під приводом погашення боргу ОСОБА_9 . При цьому, встановлено, що потерпілий до даного боргу не має відношення, розмір боргу який сплачувала ОСОБА_9 після реструктуризації складає не 1000 грн., а 275 грн.

Усна домовленість між ОСОБА_9 та потерпілим, що він буде добровільно допомагати ОСОБА_9 платити борг, не має юридичного значення, оскільки ОСОБА_10 по кредитному договору між ОСОБА_9 та фінансовою установою не є стороною чи поручителем.

Таким чином, вимога ОСОБА_8 потерпілому щодо передачі грошей в сумі 1000 грн. щомісяця є протиправною, на яку винний не має права та складає об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Крім того, в діях обвинуваченого мається обов`язкова ознака об`єктивної сторони погроза заподіяння шкоди потерпілому або його близьким родичам. Судовим розглядом встановлено, що потерпілому під час спілкування на стадіоні з ОСОБА_15 , особою 1 висловлювалась погроза якщо потрепілий не віддасть гроші, доведеться спілкуватись з його батьками. При цьому, ОСОБА_15 вчинив також певні дії, які були спрямовані на залякування, а саме фотографування паспорта потерпілого. Таким чином, у потерпілого склалось переконання щодо реальності виконання погрози обвинуваченим. При цьому, для складу злочину вимагання не має значення, що незаконна вимога стосується щодо передачі грошей потерпілим у майбутньому. Є доведеною обставиною у справі також наявність прямого умислу обвинуваченого, оскільки вимога щодо передачі грошей є матеріальною та містить конкретну суму, визначену обвинуваченим. При цьому, під час вимагання обвинуваченим, у змові з особами 1,2, були завдані потерпілому погрози щодо застосування насильства його батькам та спільно завдавались тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не вжито вичерпних заходів щодо виклику до суду свідка ОСОБА_11 , на увагу не заслуговують. Судом вживались заходи щодо виклику свідка ОСОБА_11 , однак встановити його місцезнаходження не вдалось. Тому судом оголошені показання свідка, які він надавав раніше у судовому засіданні.

Показання свідка ОСОБА_11 не спростовують обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 злочину.

Таким чином, оцінюючи сукупність досліджених доказів в їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189 КК Українизнайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання не заслуговують на увагу.

При вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який вину не визнав, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, на час вчинення злочину не працював, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебував та не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з огляду на встановлені обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, відсутності усвідомлення ним протиправності своїх дій та будь-якого каяття.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував усі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді