Справа № 127/7699/24
Провадження №11-сс/801/277/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

слідчого ГУНП ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали скарги за апеляційною скаргою представника заявника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000218 від 28.04.2023, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2024 задоволено клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000218 від 28.04.2023, а саме: на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , шляхом поміщення транспортного засобу на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30/32/ вул. Генерала Арабея, 17.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що встановлено, що ОСОБА_9 користується автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 . Вказаний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того встановлено, що вказаний автомобіль було придбано ОСОБА_9 в період вчинення інкримінованих йому злочинів, однак зареєстровано на третю особу, ймовірно з метою приховування майна.

Таким чином, підставою накладення арешту на вказане майно є підстави вважати, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_9 , проте зареєстрований на іншу особу, з метою приховування майна, який в подальшому може бути предметом конфіскації як виду покарання.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, також просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна, автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 повернути власнику.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що, приймаючи рішення про накладення арешту на вищезазначені автомобілі, слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна у відсутності власника майна. Про наявність вказаного рішення стало відомо при затриманні автомобіля працівниками поліції, до кримінального провадження власник автомобіля не має жодного відношення, про судове засідання власника автомобіля не повідомляли, позбавивши його можливості висловити свою позицію. Також вказує, що матеріали провадження не містять підтвердження факту належності безпосередньо ОСОБА_9 вказаного автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 щодо поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду підлягає задоволенню, оскільки ухвала слідчого судді була постановлена без його участі, а тому згідно із ч. 3 ст. 395 КПК строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання ним копії цієї ухвали. Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_10 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_6 , стало відомо про наявність оскаржуваної ухвали 26.03.20224 року і в цей же день адвокатом ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, яку в подальшому ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.03.2024 було повернуто через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження.01.04.2024 року адвокатом ОСОБА_6 подано повторно апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2024 із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити ,оскільки доводи адвоката в цій частині є переконливими та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Колегією суддів встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

За отриманими відомостями встановлено, що ОСОБА_9 користується автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 . Вказаний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того встановлено, що вказаний автомобіль було придбано ОСОБА_9 в період вчинення інкримінованих йому злочинів, однак зареєстровано на третю особу, ймовірно з метою приховування майна.

Матеріали клопотання слідчого містять підтвердження факту користування безпосередньо ОСОБА_9 вказаним автомобілем.

Що стосується посилань апелянтів на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони є їх особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення з яким вони не згодні.

Санкції ч. 5 ст. 191 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий просив надати дозвіл на поміщення автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_9 як виду покарання.

Встановивши вище зазначені обставини колегія суддів вважає, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Колегія судді вважає, що накладення арешту на майно відповідає вимогам закону та такий захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою досягнення дієвості цього провадження, в якому може бути застосовано конфіскацію майна як вид покарання, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ставиться питання у клопотанні про арешт майна.

Окрім того, колегія враховує доводи прокурора та пояснення слідчого ГУНП,про наявність достатнього об`єму оперативної інформації, щодо придбання автомобіля як наслідок злочинної діяльності фігурантів провадження ,однак зареєстровано на третю особу, ймовірно з метою приховування майна та можливу причетність до вчинення інших кримінальних правопорушень з даним автомобілем як знаряддям. Досудове розслідування триває, перевіряється інформація та обставини.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому колегія суддів враховує й те, що відповідно до вимог ст. 174 КПК України, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що решта доводів, викладених в апеляційній скарзі, є предметом звернення до слідчого судді місцевого суду в порядку ст. 174 КПК України, оскільки слідчий суддя розглядає клопотання в межах поданого клопотання.

Підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника заявника - адвоката ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2024, якою накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000218 від 28.04.2023 на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , шляхом поміщення транспортного засобу на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30/32/ вул. Генерала Арабея, 17 , - залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4