ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Прилипче Заставнівського району Чернівецької області, не одруженого, не працевлаштованого, студента 3-го курсу Буковинського університету який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2024 року задоволено клопотання заступника начальника ВП №1 ( м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20 червня 2024 року.

Строк тримання під вартою встановлено рахувати з 23.04.2024 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн та покладено на нього відповідні обов`язки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу в частині визначеної застави та зменшити її розмір до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважаючи вказану ухвалу незаконною, вказує, що слідчий суддя неправомірно встановив великий та завідомо непомірний розмір застави, без належного врахування матеріального стану підозрюваного та його батьків, які не в змозі оплатити заставу.

________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 722/226/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-сс/822/128/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Зазначає, що безпідставним є посилання суду першої інстанції, як на причину застосування відносно ОСОБА_7 застави, на рапорт начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу про те, що він ОСОБА_7 отримав грошові кошти у сумі понад 6 тис євро від громадян України які перебували у АДРЕСА_2 , оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту немає.

Додає, що ризики переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування або суду відсутні, оскільки, будучи волонтером, він неодноразово виїжджав за межі України та повертався назад в Україну.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 є військовим волонтером та неодноразово допомагав ЗСУ, шляхом передання гуманітарного вантажу з країн ЄС.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Слідчим суддею з клопотання встановлено , що ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено відповідно до указу Президента України від 05 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими на даний час слідством особами, вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 за вказівкою невстановленої на даний час слідством особи, за обумовлену нею грошову винагороду, 20.03.2024 року прибув у м. Дунаївці Хмельницької області, де зустрів раніше підшуканих невстановленою слідством особою чоловіків з числа громадян України, яким достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Кельменці Дністровського району; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя м. Харків.

Надалі ОСОБА_7 , діючи на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, 20.03.2024 року, точний час органом досудового розслідування не встановлений, перебуваючи у м. Дунаївці Хмельницької області, організував поселення вищезгаданих громадян до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а також перебуваючи в номері №7 вказаного готелю, провів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 інструктаж щодо порядку подальшого перетину державного кордону України, надавши відповідні поради та вказівки щодо порядку безпосереднього переходу через державний кордон України та подальших їх дій на території Республіки Молдова. Крім цього ОСОБА_7 отримав від вказаних громадян заздалегідь обумовлену невстановленою слідством особою грошову винагороду за незаконне переправлення через державний кордон України, зокрема від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 6500 Євро та від ОСОБА_13 6500 доларів США, надавши при цьому вказівку очікувати у вказаному готелі та координував їх подальші дії.

У подальшому ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також інші особи, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України на виконання вказівок та заздалегідь розробленого невстановленою слідством особою плану, були доставлені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до м. Новодністровськ Чернівецької області та 01.04.2024 року близько 14.00 год. під час руху в напрямку розмежування ділянки державного кордону України та Республіки Молдова, між населеними пунктами с. Михалкове та с. Непоротове Дністровського району Чернівецької області, вказані особи були виявлені працівниками ДПСУ та УСБУ в Чернівецькій області.

23.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак не заявляв клопотання про участь в судовому засіданні, а тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України, апеляційним судом не викликався.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисту та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність сукупності вагомих доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає доведеними та неспростованими ризики, передбачені ст.177 КПК України, наведені у клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання від 7 до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому, враховуючи тяжкість ймовірного покарання, існує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду.

Окрім того, колегія суддів вважає доведеним ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показань та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному відомі інші особи, які займалися організацією незаконного перетину особами державного кордону.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Не заслуговують на увагу посилання захисту на те, що відсутній ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 є військовим волонтером та неодноразово виїжджав та повертався назад в Україну, оскільки на даний час він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, безпосередньо пов`язано з перенаправленням осіб призовного віку через державний кордон України в період воєнного стану, з метою власного збагачення, за яке передбачено суворе покарання з незаконним переправленням громадян України через державний кордон України під час воєнного стану в Україні, з метою власного збагачення, за що законом передбачене покарання від 7 до 9 років позбавлення волі.

На переконання апеляційного суду, наявність статусу військового волонтера не була стримуючим фактором для ОСОБА_14 до вчинення кримінального правопорушення, а навпаки сприяла вчиненню протиправних дій.

Таким чином, врахувавши дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчим суддею зроблено вірний висновок про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Окрім того, слідчим суддею визначено підозрюваному заставу в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн.

Однак, колегія суддів вважає, що в частині визначення розміру застави, слідчий суддя не дотримався в повній мірі вимог закону.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Межі розміру застави залежать, зокрема, і від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Обґрунтовуючи визначення застави в розмір 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчий суддя зіслався на рапорт начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу ( з м.д. н.п. НОМЕР_1 ) головного розшукового відділу 31 прикордонного загону підполковника ОСОБА_15 , з якого встановлено, що на даний час оперативно-розшуковим підрозділом здійснюється пошук 8 громадян України, з метою встановлення додаткових обставин даного кримінального правопорушення, які перебували м. Дунаївці Хмельницької області разом із свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та дійшов висновку, що загальна сума одержаних ОСОБА_7 коштів від всіх осіб, які перебували в м. Дунаївці Хмельницької області сягає понад 60 000 Євро.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки він не підтверджується матеріалами, доданими до клопотання і є виключно припущенням.

Органом досудового розслідування на даному етапі не встановлено доказів отримання ОСОБА_7 вищевказаних грошових коштів.

Більш того, вказані факти не зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу, з якого вбачається, що ОСОБА_7 отримав грошову винагороду за незаконне перенаправлення через державний кордон від ОСОБА_12 в сумі 6500 Євро та ОСОБА_13 в сумі 6500 доларів США.

Окрім того, слідчим суддею не враховано майновий стан підозрюваного, який є студентом, проживає разом з батьками та перебуває частково на їх утриманні, тому визначений розмір застави є завідомо непомірним для нього.

Таким чином, слідчий суддя вийшов за межі клопотання та не врахував в повній мірі всі обставини справи, майновий стан підозрюваного, і визначив завідомо непомірну заставу, що може порушити права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , враховуючи дані про його особу, майновий стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір застави до 270 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у даному випадку буде пропорційним щодо його особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного із урахуванням викладеного вище.

Такий розмір застави відповідатиме практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 309, 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 20 червня 2024 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з 23.04.2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 270 ( двісті сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 817 560 ( вісімсот сімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) протягом п`яти днів на депозитний рахунок:

Одержувач коштів: Чернівецький апеляційний суд

Код отримувача ( ЄДРПОУ): 42255464

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача ( МФО): 820172

Рахунок отримувача: UA0082901

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, в робочі дні з 09 години до 18 години;

2) не відлучатися за межі с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця фактичного проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади всі свої паспорти для виїзду за кордон;

4) утримуватися від спілкування із свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

В разі внесення застави та з моменту звільнення особи з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) ОСОБА_17 , підпис) (ПІБ)

09.05.2024 року

(дата засвідчення копії)