Єдиний унікальний номер 741/380/23
Номер провадження 1-в/741/19/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Носівка клопотання начальника ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про заміну покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_5 на інший вид покарання,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання начальника ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_5 на інший вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі.

Клопотання мотивоване тим, що на виконанні у відділенні поліції № 4 Ніжинського районного управління ГУНП в Чернігівській області перебуває вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року № 741/380/23 відносно гр. ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_1 , яким останнього засуджено до покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до статті 60 КК України та розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнено пунктом 23, що передбачає заміну засудженим невідбутої частини покарання у виді арешту на інший вид покарання, передбачений статтею 72 КК України.

При цьому, станом на 28 березня 2024 року невідбута частина покарання у засудженого до арешту ОСОБА_5 за указаним вище вироком суду становить 6 (шість) місяців.

У судовому засіданні представник ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді шести місяців арешту на пробаційний нагляд на строк один рік із встановленням обов`язків відповідно до ст. 59-1 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання та встановлення ОСОБА_5 пробаційного нагляду на один рік не заперечували.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до суду не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 129 КК України, та призначено йому покарання:

за ст. 126-1 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту;

за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Вирок суду набрав законної сили 12 березня 2024 року.

Станом на 28 березня 2024 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком суду складає 6 (шість) місяців арешту.

Станом на дату ухвалення вироку, 10 січня 2024 року, санкції ст. 126-1 та ч. 1 ст. 129 КК України, серед іншого, передбачали призначення покарання у виді арешту.

Частинами першою та другою статті 60 КК України (у редакції до 28 березня 2024 року) було визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Частиною третьою статті 60 КК України (у редакції до 28 березня 2024 року) передбачалося, що арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року (далі - Закон України №3342-ІХ), яким статтю 60 КК України викладено в новій редакції, а саме передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців, при цьому арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Також Законом України № 3342-ІХ внесено зміни до санкцій статей 126-1 КК України, яка у редакції станом на 28 березня 2024 року передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років, та ч. 1 статті 129 КК України, яка у редакції станом на 28 березня 2024 року передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

Отже, з 28 березня 2024 року покарання у виді арешту може застосовуватися лише до засуджених військовослужбовців та лише за окремі кримінальні правопорушення, санкцією яких передбачено такий вид покарання, як арешт.

Пунктом 3 частини першої статті 537 КПК України установлено, що під час виконання вироків місцевий суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Пунктом 20 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України (в редакції Закону України № 3342-ІХ) установлено, що органи, які виконують вироки судів, зобов`язані надавати судам необхідні матеріали щодо осіб, які відбувають покарання.

Разом з цим, пунктом 23 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України (в редакції Закону України № 3342-ІХ) передбачено з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Викладене вище свідчить, що невідбута частина покарання у виді арешту, призначена засудженому ОСОБА_5 вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року, підлягає заміні на інший вид покарання відповідно до статті 72 КК України.

Статтею 72 КК України (в редакції станом на 28 березня 2024 року) встановлено співвідношення окремих покарань, зокрема пунктом другим частини першої даної статті визначено, що одному дню арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду.

Пунктом 4 частини першої статті 72 КК України передбачено, що одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Вирішуючи питання виду покарання, на яке засудженому має бути замінена невідбута частина покарання у виді арешту, суд враховує, що покарання у виді обмеження волі є більш суворим ніж арешт, у зв`язку з чим відповідно до статті 5 КК України заміна арешту на такий вид покарання не допускається.

Приписи статті 72 КК України не передбачають співвідношення таких видів покарання як арешт та штраф, а, навпаки, частина третя статті 72 КК України вказує, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Також суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 56 КК України, громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби, при цьому засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до визначених вище осіб, а саме є особою, яка досягла пенсійного віку.

Тобто у даному випадку найбільш доцільною буде заміна покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційного нагляду.

Таким чином, оскільки Закон України № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року поліпшує становище засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_5 необхідно замінити невідбуту частину покарання, призначеного вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року, у виді арешту, яка станом на 28 березня 2024 року складає 6 (шість) місяців, на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, виходячи зі співвідношення вказаних видів покарань, визначеного пунктом 4 частини першої статті 72 КК України, відповідно до якої одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду, та максимального строку даного покарання, визначеного частиною четвертою статті 59-1 КК України.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Крім того, положенням ст. 59-1 КК України встановлено, що суд покладає та може покласти на засудженого до пробаційного нагляду відповідні обов`язки, перелік яких є вичерпним.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_10 на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України задовольнити.

Замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Носівського районного суду Чернігівської області за статтями 126-1, ч. 1 ст. 129 КК України, невідбуту частину покарання у виді арешту, яка станом на 28 березня 2024 року складає 6 (шість) місяців, більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 59-1 КК України встановити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Носівський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_11