Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кс/733/173/24
Єдиний унікальний №733/1304/24
Ухвала

Іменем України

28 червня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 та захисника підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня об`єднані в одне провадження скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_4 та клопотання заступника начальника СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 20 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2022 року Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України від 28 червня 1996 року земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держав. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи з 03 вересня 2015 року фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником, з метою особистого збагачення з корисливих мотивів, вчинила шляхом обману умисне заволодіння земельними ділянками державної власності на території Прилуцького району Чернігівської області у складі організованої нею групи спільно із державним реєстратором Відділу надання адміністративних послуг Ладанської селищної ради ОСОБА_7 , призначену на вказану посаду відповідно до розпорядження голови Ладанської селищної ради № 12-к від 21 січня 2021 року «Про призначення на посаду», та державним кадастровим реєстратором відділу у Прилуцькому районі міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_8 , призначену на вказану посаду відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 45-к від 11.01.2017 «Про призначення ОСОБА_8 » та переведену відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 508-к від 05.07.2021 «Про переведення ОСОБА_8 » на рівнозначну посаду державного кадастрового реєстратора відділу 1 управління у Прилуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Так, у ОСОБА_4 , котра переслідувала мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але приблизно до липня 2021 року виник умисел на створення стійкого злочинного об`єднання декількох осіб організованої групи, члени якої б попередньо зорганізувались для того, щоб шахрайським шляхом заволодівати об`єктами нерухомого майна державної власності з використанням завідомо підроблених документів наказів Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про передачу у власність громадян земельних ділянок, а також використовуючи службові повноваження державних кадастрових реєстраторів та державних реєстраторів, всупереч діючого законодавства у сфері земельних відносин, на реєстрацію права власності громадян.

Усвідомлюючи складність одноособового вчинення шахрайських дій, а також необхідність пошуку інформації щодо земельних ділянок та їх категорій, пошуку осіб, яких використовувати в якості

фіктивних власників земельних ділянок, збору їх особистих документів та їх використання для внесення недостовірних відомостей до Державного реєстру нерухомого майна та незаконного заволодіння земельними ділянками шахрайським шляхом, ОСОБА_4 вирішила залучити до їх визначення осіб в залежності від сфери діяння та здібностей, якими вони володіли, а також службових повноважень, котрі також переслідували мету швидкого і незаконного збагачення.

Вищевказані особи за задумом ОСОБА_4 під безпосереднім її керівництвом повинні були в інтересах злочинної групи вчиняти шахрайські дії, направлені на її особисте збагачення та збагачення членів організованої групи.

Реалізуючи свій злочиний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час залучила до складу організованої групи державного реєстратора Ладанської селищної ради ОСОБА_7 та державного кадастрового реєстратора відділу у Прилуцькому районі міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_8 ..

ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , згоду на участь у вчиненні злочинів у складі організованої групи, ознайомила останніх з планом злочинної діяльності, з якими вони погодилися.

Згідно з планом злочинної діяльності ОСОБА_4 , як організатор, здійснювала загальне керівництво злочинною групою, підшукувала членів організованої групи, розподіляла ролі між її учасниками, визначала порядок їх дій під час вчинення злочинів, брала активну участь у скоєнні кримінальних правопорушень, здійснювала пошук земельних ділянок державної власності з метою незаконного збагачення, підшукувала осіб, на яких можливо виготовити завідомо підроблені документи на земельні ділянки та здійснити реєстрацію права власності на них, підшуковувала потенційних покупців на земельні ділянки, право власності на які здобуто у злочинний спосіб, розподіляла між членами організованої групи отримані грошові кошти.

ОСОБА_7 , як виконавець вчинення злочину згідно розробленого плану злочинних дій та відведеної їй ролі приймала активну участь у вчиненні злочинів у складі організованої групи, відшукувала осіб, на яких можливо виготовити завідомо підроблені документи на земельні ділянки, в силу своїх повноважень, як державний реєстратор здійснювала реєстрацію права власності на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно.

ОСОБА_8 , як виконавець вчинення злочину згідно розробленого плану злочинних дій та відведеної їй ролі приймала активну участь у вчиненні злочинів у складі організованої групи, як державний кадастровий реєстратор за допомогою власного ідентифікатора (цифрового підпису) здійснювала пошук в Єдиній державній геоінформаційній системі Державного земельного кадастру вільних земельних ділянок державної власності, на які можна оформити право власності на підставних осіб та здійснювала реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі і присвоювала їм кадастрові номера.

Учасники організованої групи впродовж всієї злочинної діяльності інформували один одного про підготовку кримінальних правопорушень, під час їх вчинення діяли з розподілом ролей за заздалегідь розробленим планом, схваленим усіма учасниками групи. При цьому, всі співучасники усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною частиною загального обсягу дій при скоєнні злочинів.

Таким чином, співучасники передбачали всі необхідні умови для прикриття своєї незаконної діяльності, спрямованої на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Виконавши всі підготовчі дії та розподіливши між собою ролі, члени організованої групи приступили до реалізації свого злочинного плану, заволодівши земельними ділянками державної форми власності.

Так, членами організованої групи у невстановлені час та місці, але приблизно до липня 2021 року, пообіцявши грошову винагороду у розмірі 5000 грн., шляхом використання своїх ділових

зв`язків та знайомств, підшукано осіб, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким не було відомо про злочинні наміри організованої групи та отримано від останніх персональні дані, які в подальшому передавалися для обліку та структуризації ОСОБА_4 .

У подальшому ОСОБА_4 здійснювала збір та облік відомостей, які необхідні для подальшої реєстрації права власності на земельні ділянки щодо можливих місць їх розташувань на місцевості з числа земель запасу в адміністративних межах Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (на даний час територія Сухополов`янської ТГ), а також відносно заздалегідь підшуканих осіб, зокрема: їх паспортні дані; реєстраційні номери облікової картки платника податків; місце фактичного проживання та реєстрації; наявність виконавчих проваджень; наявність арештів на рухоме та нерухоме майно; наявність у власності особи раніше набутих земельних ділянок з їх цільовим призначенням та площею.

Після цього ОСОБА_4 передала вказані відомості невстановленій особі, якою на підставі отриманих даних підроблено та надано підозрюваній відповідні накази Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» вищевказаним особам.

Після отримання підроблених наказів Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, у невстановлені час, але приблизно до липня 2021 року, з метою маскування злочинної діяльності організованої групи розробила технічні документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (земель запасу) за межами населеного пункту, розташованими на території Заїздської та Канівщинської сільських рад Прилуцького району Чернігівської області та, діючи за попередньо досягнутої угоди, передала їх для реєстрації в Державному земельному кадастрі до Прилуцького районного міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння шляхом обману земельними ділянками, діючи згідно вказівок та під контролем ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , обіймаючи посади державного кадастрового реєстратора відділу у Прилуцькому районі міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та з 05.07.2021 державного кадастрового реєстратора відділу 1 управління у Прилуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, відповідно до відведеної їй ролі, перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області накази про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Заїздської та Канівщинської сільських рад Прилуцького району Чернігівської області (на даний час територія Сухополов`янської ТГ) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не видавалися, а технічні документації із землеустрою щодо відведення земельних ділок у власність громадянам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (земель запасу) за межами населеного пункту, розташованими на території Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, розроблені ОСОБА_4 на підставі підроблених офіційних документів, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрила Поземельні книги та зареєструвала в Єдиній державній геоінформаційній системі Державного земельного кадастру наступні земельні ділянки, розташовані на території Заїздської та Канівщинської сільських рад (на даний час Сухополов`янської ТГ) Прилуцького району Чернігівської області: 01.07.2021 земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0474 площею 2 га; 01.07.2021 земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0476 площею 1,8658 га, 06.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0557 площею 2 га, 13.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0133 площею 2 га, 14.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0053 площею 2 га, 19.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0134 площею 2 га, а також 05.07.2021 внесла зміни щодо площі та цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0026 площею 2 га.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння шляхом обману земельними ділянками, для безперешкодного та швидкого внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на дані земельні ділянки, у невстановлений день та час, перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, у невстановлений спосіб передала державному реєстратору Ладанської селищної ради ОСОБА_7 для реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки документи, необхідні для проведення реєстрації права власності.

З метою доведення заздалегідь спланованого злочинного наміру до кінця, спрямованого на заволодіння земельними ділянками державної власності, діючи згідно вказівок та під контролем ОСОБА_4 , державний реєстратор Ладанської селищної ради ОСОБА_7 відповідно до відведеної їй ролі, перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання неправомірної вигоди, усвідомлюючи, що документи подані неналежною особою та не містять правових підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, діючи всупереч посадової інструкції, в порушення вимог ст. 10, ст. 18, п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 24, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.

п. 6, 7, 8, 9, 12, 14, 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 особисто не звертались до неї, як до державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій, не перевіривши документи, подані для проведення реєстрації права власності, використовуючи індикатор доступу до Реєстрів, виданий Державним підприємством «Національна інформаційна система» як державному реєстратору Ладанської селищної ради з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняла незаконне рішення про державну реєстрацію права власності на наступні земельні ділянки: 14.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0557 площею 2 га ОСОБА_15 ; 17.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0026 площею 2 га за ОСОБА_9 ; 17.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0474 площею 2 га за ОСОБА_10 ;

29.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0133 площею 2 га ОСОБА_14 ; 31.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0134 площею 2 га ОСОБА_11 ; 31.07.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0053 площею 2 га за ОСОБА_12 ; 31.08.2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0476 площею 1,8658 га за ОСОБА_13 .

У зв`язку з вищевикладеним, організована група у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом обману, заволоділи 7 земельними ділянками, що перебували у державній власності, чим спричинено збитки інтересам державі в особі Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району на суму 394 000 грн

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка м. Прилуки, ФОП, сертифікованого інженера-землевпорядника Державної служби України з питання геодезії, картографії, проживаюча в АДРЕСА_3 , раніше не судима, підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого організованою групою, у великих розмірах; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа, вчиненого організованою групою; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362 КК України - несанкціонованій зміні інформації, що обробляється в автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду, вчиненого організованою групою.

27 червня 2024 року о 13-22 год. в порядку ст. 208 КПК України була затримана ОСОБА_4 , яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

27 червня 2024 року заступником начальника СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області за погодженням із прокурором, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: висновок експерта № 1 від 15.01.2024 року, висновок експерта № 2 від 22.01.2024 року, висновок експерта № 3 від 29.01.2024 року, висновок експерта № 4 від 05.02.2024 року, висновок експерта № 5 від 15.02.2024 року; протоколи допиту свідків; відомості від ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області; вилучені у ході проведення обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 документи; висновки оціночно-земельних експертиз; протокол затримання ОСОБА_4 та іншими матеріалами провадження в своїй сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає покарання; ч. 4 ст. 190 КК України(в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) - у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк; ч. 3 ст. 362 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Підставою застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що вчинила особливо тяжкий злочин та те, що санкції ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) передбачають безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також зважаючи на набуту резонансність справи, роль ОСОБА_4 , як організатора вчинення кримінальних правопорушень та ділові зв`язки, остання зможе без відповідного дозволу залишити місце свого проживання та переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 з метою встановлення корупційних зв`язків серед посадових осіб керівної ланки Чернігівської області та підшукування покровителів для прикриття своєї злочинної діяльності постійно здійснює виїзди (відповідно до системи "Гарпун") до м. Чернігів, м. Київ та інші регіони України на транспортному засобі INFINITI QX50 д.н.з. НОМЕР_1 , ціллю вказаних дій з боку ОСОБА_4 є мета виїзду за кордон для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 137320 грн., 38900 доларів США, 10000 Євро та, у подальшому, були повернуті співмешканцю підозрюваної ОСОБА_16 . Вказана сума коштів надає можливість ОСОБА_4 безперешкодно перетнути державний кодон України з метою уникнення кримінальної відповідальності як офіційно, так і нелегально.

Даний ризик повністю узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що була неодноразово викладена, зокрема, у справі «Томазі проти Франції», 27 серпня 1992 року, «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia), 7064/05, 1 червня 2006 року, «Лабіта проти Італії» (Labita v Italy), 26772/95, 6 квітня 2000 року, де суд зазначив, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування у сукупності із іншими даними.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження обґрунтовується тим, що на даний час встановлений не повний обсяг вчинених ОСОБА_4 злочинних дій із заволодіння земельними ділянками у шахрайський спосіб на підставі підроблених наказів ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити, спотворити, сховати будь яку із речей, які використовуються як засоби, знаряддя для вчинення кримінальних правопорушень або, враховуючи організаторські здібності та ділові зв`язки, доручити вчинення даних дій іншим особам.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що в рамках вказаного кримінального провадження допитано ряд свідків, яких ОСОБА_4 знає та відомі їх місця проживання та перебуває з деякими із них у дружніх або ділових відносинах, а тому може впливати на них шляхом вмовляння, залякування, підкупу (враховуючи надану раніше згоду свідків щодо оформлення за грошову винагороду на них земельних ділянок), шантажу або іншим чином, змушуючи таким чином змінювати свої попередні покази. Крім цього, ОСОБА_4 , маючи вплив як організатора вчинення злочинів на інших осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення, у тому числі підозрюваної ОСОБА_7 , можу аналогічно спонукати останніх до надання недостовірних показав у кримінальному провадженні та вчиненні інших дій з метою приховати вчинені кримінальні правопорушення.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, може бути вираженим у створенні підозрюваною штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, або не допитані у ході досудового розслідування даного кримінального провадження до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих нею у подальшому версій захисту.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчинити інший злочин з метою впливу на свідків та сторін кримінального провадження. Крім цього, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, а також вчинені злочини мали масових характер, зокрема останньою згідно повідомлення про підозру здійснено заволодіння 7 земельними ділянками, а також у кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування ще щодо 17 земельних ділянок, до вибуття яких із власності держави має відношення ОСОБА_4 , а також те, що ОСОБА_4 здійснює незаконну діяльність з торгівлі землею і на даний час, остання перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність.

Крім цього, враховуючи розмір завданих кримінальним правопорушенням збитків, отриманих доходів від вчинення кримінальних правопорушень, ролі ОСОБА_4 у їх вчинення, особи підозрюваної, застава у межах визначених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків. До того ж у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 137320 грн., 38900 доларів США, 10000 Євро, які можуть мати відношення до вчинення даних кримінальних правопорушень та були повернуті співмешканцю останньої ОСОБА_16 , розмір застави у разі її визначення необхідно визначити у розмірі не менше 6 000 000 грн.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні клопотання, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без засобів контролю у зв`язку із станом здоров`я підозрюваної.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 вересня 2022 року Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України .

27 червня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрювана намагається вчинити дії, передбачені вимогами ч. 1 ст.177 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрювана, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені кримінальні правопорушення, які за ступенем тяжкості є тяжким та особливо тяжким злочином, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного (підозрюваного) не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_17 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Оскільки до та під час досудового розслідування підозрюваній стали відомі анкетні дані та місце проживання потерпілих та свідків, що свідчить про можливість ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на них.

Також ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити, спотворити, сховати будь яку із речей, які використовуються як засоби та знаряддя для вчинення кримінальних правопорушень або, враховуючи організаторські здібності та ділові зв`язки, доручити вчинення даних дій іншим особам.

Ризики, передбачені п. 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, на переконання слідчого судді, наведені прокурором ризики є обгрунтованими та такими, що виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою. Встановлені під час розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які слідчий суддя вважає доведеними та не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин.

Доводи у судовому засіданні захисника підозрюваної ОСОБА_4 не спростовують висновків суду щодо застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

В даному випадку є виправданим застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які суд вважає реальними та існуючими.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягає дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваної.

Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваної ОСОБА_4 необхідним є застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваної, характер вчинених кримінальних правопорушень, можна прийти до вмотивованого висновку, що в разі обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, негативно впливатиме на хід досудового слідства у даному провадженні, безпосередньо впливатиме на свідків у кримінальному провадженні, переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, вивченням даних щодо особи ОСОБА_4 , які б вказували на неможливість застосування до неї вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

В поданому клопотанні одночасно просили визначити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання обов`язків визначених КПК України у розмірі не менше 6 000 000 грн. з покладенням обов`язків визначених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Зважаючи на тяжкість скоєних кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні та її ролі у їх вчиненні як організатора, а також враховуючи розмір завданих кримінальним правопорушенням збитків, отриманих доходів від вчинення кримінальних правопорушень, зважаючи на набуту резонансність справи, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 1 059 800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок

Також судом в судовому засіданні розглянуто скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 на незаконне затримання ОСОБА_4 , яке обґрунтовує наступним.

27 червня 2024 року працівниками СВ Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області було проведено незаконне затримання ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

Вважає, що затримання та оформлення протоколу не відповідає вимогам КПК України та містить неправдиві та неповні відомості. З протоколу про затримання взагалі не вбачається у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюють ОСОБА_4 , не роз`яснювались причини затримання, яке відбулося з нехтуванням прав і свобод, гарантованих національним і міжнародним законодавством, всупереч вимогам ст. 208 КПК України. Також посилається на те, що відсутнє місце складання протоколу. Оформлення протоколу затримання не відповідає вимогам ст. 104 КПК України. Також просить суд звернути увагу на ту обставину, що після незаконного затримання, без законних на те підстав, ОСОБА_4 помістили до ізолятору тимчасового тримання, хоча в протоколі про це зазначено не було. Просить суд визнати затримання незаконним та негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

В судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_5 скаргу підтримав та викладене підтвердив. Підозрювана ОСОБА_18 підтримала свого захисника, просила скаргу задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні категорично заперечив щодо задоволення скарги захисника підозрюваної, мотивуючи його безпідставністю та необґрунтованістю, вказавши на те, що працівники правоохоронних органів діяли в рамках чинного законодавства.

Вислухавши захисника, підозрювану, прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з положеннями ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України .

Згідно з ч.4 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти

нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Частина 5 ст.208 передбачає, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Аналіз наведених норм, свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання.

Взагалі метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" /див. п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р./.

Відповідно до протоколу затримання особи фактичне затримання ОСОБА_4 відбулося о 13 год. 22 хв., а Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повідомлено о 13 год. 32 хв.

Таким чином, суд не вбачає порушень чинного законодавства при повідомленні центру вторинної правової допомоги при призначенні захисника підозрюваній після затримання в порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру та направлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до компетентного суду, граничний строк тримання під вартою без ухвали слідчого судді не сплив, відсутні зволікання у доставлені особи до суду.

Відтак, порушень КПК України при затриманні ОСОБА_4 слідчим суддею не встановлено, а слідчим в повному обсязі доведені обставини, визначені КПК України.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно якої положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на дослідженні в судовому засіданні обставини, на які посилався захисник в скарзі про визнання затримання незаконним в порядку ст.206 КПК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 20 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, в задоволенні даної скарги слід відмовити

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не позбавляє права підозрюваної або ж її захисника порушувати питання про зміну обраного їй запобіжного заходу за умови надання відповідних аргументів чи доказів, які не були враховані судом при прийнятті рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29, 3, 8, 29, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 8, 9, 12, 42, 206, 208, 369-372, 376, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання заступника начальника СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 20 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженки м. Прилуки Чернігівської області, ФОП, сертифікованого інженера-землевпорядника Державної служби України з питання геодезії, картографії, проживаючої в АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 25 серпня 2024 року.

Строк взяття під варту ОСОБА_4 , рахувати з моменту її затримання, тобто з 13-22 год. 27 червня 2024 року.

Призначити заставу в розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 1 059 800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, після внесення якої підозрювана ОСОБА_4 звільняється з-під варти під заставу.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок Ічнянського районного суду Чернігівської області та надати документ, що це підтверджує, до ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор".

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) заборонити спілкуватися із свідками, спілкуватися з ними з дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) здати на зберігання слідчому, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваної, обвинуваченої та її явки за викликом.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній, захиснику, направити до Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для виконання, слідчому та прокурору - для відома.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною - в цей же строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1