ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1670/24 Справа № 243/1445/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

22.04.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2024р., якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 1221, ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Федорівка-2, Артемівського району Донецької області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , до затримання мешкав в АДРЕСА_2

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11.05.2024р. включно;

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2024р. задоволено клопотання прокурора, та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів до 11.05.2024р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_6 , подано апеляційну скаргу, в якій він не погодився із прийнятим судом першої інстанції рішенням, оскільки вважає, що прокурор має дружні відносини з працівниками поліції, які змусили його цивільну дружину дати неправдиві показання щодо нього, та при обранні запобіжного заходу не визначається застава, як альтернативний запобіжний захід.

Крім того прохав у обраному запобіжному заході у виді тримання під вартою визначити можливість внесення застави, з метою можливості проходження військової служби.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, обвинувачений та захисник повідомлені належним чином про розгляд апеляційної скарги, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 16.01.2024р. близько 21:00год. він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , знаходився в приміщенні зали кв. АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, між обвинуваченим та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин трапився конфлікт, під час якого у обвинуваченого виник умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , обвинувачений 16.01.2024р. близько 21:00год., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розташовуючись у положенні стоячи обличчям до обличчя, наніс не менше одного удару великої сили кулаком правої руки в область животу ОСОБА_7 .

Внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_7 спричинений тупа травма живота, внутрішньочеревна кровотеча, розрив яєчника, селезінки, проведено операцію: Лапаротомія, спленектомія, ревізія органів черевної порожнини, дренування черевної порожнини.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, розпочато досудове розслідування.

Також ОСОБА_6 обвинувачується у викраденні чужого майна вчиненому в умовах військового стану поєднаному із проникненням у житло, яке вчинене обвинуваченим на початку грудня 2023р. із приміщення сусідньої квартири, розташованої поряд із місцем його проживання, а саме з квартири в АДРЕСА_4 , сума збитків склала 7240,06грн.

Суд першої інстанції при обранні у підготовчому судовому засіданні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 178 КПК України дослідив та оцінив сукупність всіх обставин кримінального провадження, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється - до 8 років позбавлення волі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, соціальні зв`язки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що є підстави вважати, що обвинувачений буде переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти здоров`я людини, за який передбачено покарання до восьми років позбавлення волі. У кримінальному провадженні не допитані всі свідки, у зв`язку з чим, суд вважав підтвердженим ризик незаконного впливу на свідків або перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Крім того, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який раніше був судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що наведені у клопотанні прокурора обставини підтверджують існування ризиків з боку обвинуваченого, які передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому суд першої інстанції врахував, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, проте вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в наслідок чого дійшов висновку про доцільність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України вважав можливим не визначати розмір застави.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, у подальшому складено обвинувальний акт, який направлено до суду, відомості про його особу, які наведені вище, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим за таких підстав.

Виходячи із пред`явленого обвинувачення та враховуючи особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що існує реальний ризик переховування обвинуваченого від суду через ймовірність кримінального покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також вчинення ним іншого кримінальне правопорушення.

За вказаним кримінальним провадженням відбувається судовий розгляд у суді першої інстанції, рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого прийнято під час судового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції правильним, та вважає, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину, крім того застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним заходом забезпечення кримінального провадження та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 частини 1 вказаної статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В оскаржуваній ухвалі суд обґрунтовано зазначив, що ризики, передбачені ч.1ст.177 КПК України до теперішнього часу існують та не зменшилися, судом належним чином враховані дані про особу обвинуваченого, обсяг обвинувачення та фактичні обставини кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, та всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які з огляду на вказане не зменшилися та продовжують існувати.

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не є можливим.

Доводи апеляційної скарги, що прокурор має дружні відносини з працівниками поліції, які змусили його цивільну дружину дати неправдиві показання щодо нього, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки вирішення питання належності, допустимості та достовірності показань потерпілої є компетенцією суду першої інстанції при розгляду обвинувального акту по суті, який направлено суду для розгляду, та судовий розгляд триває.

Показання потерпілої мають бути оцінені судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами по справі для прийняття відповідного рішення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що суд першої інстанції при обрання запобіжного заходу не визначає заставу, як альтернативний запобіжний захід, то на думку суду апеляційної інстанції, вони також є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, суд має право не визначати розмір застави при обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи зміст пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, рішення суду першої інстанції в цій часині є правильним.

Доводи апеляційної скарги із проханням визначити можливість внесення застави, з метою можливості проходження військової служби є безпідставними з урахуванням викладеного вище, при цьому, можливість проходження службі в ЗСУ для обвинуваченого не була обмежена до вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, проте з невідомих суду апеляційної інстанції причин, не була ним використана.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2024р., якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11.05.2024р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2024р., якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11.05.2024р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді