Справа № 191/60/24
Провадження № 1-в/191/9/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Синельниківська

виправна колонія (№94)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений у судовому засідання клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник установи виконання покарань заперечив проти клопотання засудженого та зазначив, що ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні також заперечив проти задоволення клопотання засудженого, адже він не працює, не має заохочень, а наявні лише стягнення.

Заслухавши думку засудженого, представника установи виконання покарань та прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 25.05.2018 року та ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16.07.2019 року за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на дванадцять років. ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 21.06.2017 року по 16.07.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 18.09.2016 року. Кінець строку відбування покарання 19.11.2025 року.

Перебуваючи в СІЗО м. Черкаси засуджений ОСОБА_5 характеризувався негативно, систематично порушував режим утримання, отримав двадцять два стягнення, заохочень не мав.

З 09.10.2019 року відбуває покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». Офіційно на виробництві установи не працевлаштований. Характеризується негативно, отримав сім стягнень, заохочень не має, підтримує посередні відносини із засудженими, авторитетом серед них не користується.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням, засуджений формально має право на розгляд питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, «сумлінна поведінка і ставлення до праці», то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому, вказані ознаки поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував, а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Тими матеріалами, які надані в розпорядження суду, не доведено, що поведінка засудженого ОСОБА_5 протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення,вбачається, що протягом всього відбування покарання ОСОБА_5 мав двадцять дев`ять стягнень, останні три з яких не погашені відповідно до вимог чинного законодавства, та не мав жодного заохочення.

На теперішній час суд, враховуючи поведінку засудженого впродовж всього часу відбування покарання, вважає, що відсутні підстави вважати, що він довів своє виправлення, оскільки його характеристики та матеріали особової справи не відображають процесу виправлення.

Таким чином, надані суду матеріали на засудженого ОСОБА_5 не доводять його сумлінну поведінку, а тим більше його виправлення.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 01.05.2024 року.

Суддя ОСОБА_1