Справа № 953/5035/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000579 від 02.04.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець м. Харкова, не працюючий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579 від 02.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурором ОСОБА_4 в судовому засідання заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 закінчується 16.06.2024 року.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В обґрунтування поданого клопотання, вимоги якого були підтримані в судовому засіданні, прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити забожіний захів на домашній арешт.

Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2024 року було обрано обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 дні, а саме до 16.06.2024 року включно, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваному, обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню о крім іншого обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Суд вважає доведеними існування ризику, передбаченого п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_3 , а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, а відповідно не має постійного джерела доходу і законних засобів до існування будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого проступку, продовжив вчинення кримінальних правопорушень до та після ухвалення вироку Київським районним судом м. Харкова від 27.03.2024 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України та засудженого до покарання у виді 200 годин громадських робіт, перебуваючи на свободі ОСОБА_3 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку доходить переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

З огляду на вищевикладене для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає.

Разом з тим, суд вважає розмір застави, який раніше було вибрано слідчим суддею достатнім.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до положень ст. 336 КПК України, у разі необхідності вжиття заходів для забезпечення оперативності судового провадження, воно може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Враховуючи наведені обставини, суд, з метою забезпечення оперативності судового провадження, вважає за необхідне провести дистанційне судове провадження за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 177, 331, 369, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 09 серпня 2024 року включно залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Підготовче судове засідання відкласти на 12.06.2024 о 10 годині 30 хв., яке провести в режимі відеоконференції з адвокатом ОСОБА_6 з використанням власних технічних засобів.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1