Єдиний унікальний номер судової справи 462/5161/20
Номер провадження 1-кп/462/90/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

04 травня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові письмове клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області - ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого), який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Рух справи в суді.

27.08.2020 року (вх. № 19899) із Львівської місцевої прокуратури № 2 у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001106 від 19.05.2020 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - ОСОБА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2020 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2020 року доручено Франківському районному відділу Філії Центру пробації у Львівській області надати досудову доповідь щодо обвинуваченого.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.10.2020 року постановлено відкласти засідання у кримінальному провадженні та у судове засідання здійснено привід обвинуваченого.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.11.2020 року (із врахуванням ухвали про виправлення описки від 11.11.2020 року) постановлено оголосити у розшук ОСОБА_4 . На час розшуку провадження зупинено.

04.12.2023 року (вх. № 25901) на адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшло письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 про поновлення кримінального провадження, у зв`язку із доставленням обвинуваченого ОСОБА_4 у Залізничний районний суд м. Львова та припиненням його розшуку.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.12.2023 року постановлено припинити розшук ОСОБА_4 , оголошений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.11.2020 року та призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.12.2023 року постановлено відкласти підготовче засідання у кримінальному провадженні та у судове засідання здійснено привід обвинуваченого.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.12.2023 року постановлено відкласти підготовче засідання у кримінальному провадженні та у судове засідання здійснено привід обвинуваченого.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.02.2024 року усне клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 про розшук обвинуваченого ОСОБА_4 - задоволено. Постановлено Оголосити у розшук ОСОБА_4 . На час розшуку зупинено провадження.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.02.2024 року клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області - ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - задоволено. Постановлено надати дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , 03.05.2024 року затримано працівниками Національної поліції та 04.05.2024 року доставлено у Залізничний районний суд м. Львова для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суть клопотання, що вирішується.

29.02.2024 року (вх. № 5208) від прокурора ОСОБА_3 до Залізничного районного суду м. Львова надійшло письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване, у тому числі тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину проти власності, так, існують ризики передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а саме ризик переховування від суду, так як обвинувачений систематично не з`являвся у судові засідання без поважних причин, неодноразово оголошувався привід такого, був оголошений у розшук; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працевлаштований, що характеризує його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильного до досягнення своїх злочинних цілей. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.

Позиція осіб, які беруть участь у справі.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримала раніше подане письмове клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на мотиви викладені у ньому, просить суд таке задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Окремо вказав, що його постійним місцем проживання є АДРЕСА_1 .

Суд розглянувши подане письмове клопотання, оглянувши матеріали кримінальної справи № 462/5161/20, заслухавши доводи сторін, дійшов наступних висновків.

Застосоване судом законодавство при розгляді клопотання.

Згідно вимог ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Окрім цього, при вирішенні клопотання прокурора, суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст .177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Мотиви суду.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він своїми умисними протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово. Отже, з урахуванням зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.

Як зазначено у п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. У розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, 1950 року домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку суду є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, суд дослідивши клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішуючи питання обрання запобіжного заходу погоджується із доводами прокурора щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак ступінь зазначених ризиків, не є настільки високим, що виключає застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, щиро розкаюється у вчиненому. Також суд приймає до уваги покликання обвинуваченого про його постійне місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, за встановлених обставин у ході розгляду клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення такого, оскільки таке фактично ґрунтується на припущенні про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, ніж утримання під вартою, що не доведено у встановленому порядку у підготовчому судовому засіданні, відтак не може свідчити про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченого в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків.

Висновки суду.

Згідно зі ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.

Натомість суд вважає доцільним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти виконання визначених вказаною вище нормою КПК процесуальних обов`язків, що забезпечить дієвість кримінального провадження та процесуальну поведінку обвинуваченого.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час судового провадження в суді першої інстанції не відноситься до передбачених ст. 392 КПК України судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 331, 392 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області - ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати цілодобово житло у якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

- повідомляти заздалегідь суд про зміну свого місця перебування.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що:

- у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- на підставі ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Датою закінчення дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити 04.07.2024 року.

Ухвалу про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відділу поліції № 3 Одеського РУП № 1 ГУ НП в Одеській області (м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 18а).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1