Справа № 202/6324/24
Провадження № 1-кс/202/4206/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника володільця майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000749 від 11.04.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2, ч.3 ст.27, ч.3, ст.15, п.1, п.11, п.12 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотаннями про арешт майна у кримінальному провадженні, яке мотивував тим, що слідчими слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000749, відомості про яке внесено до ЄРДР 11.04.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. 1, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за фактом організації незакінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

15.06.2024 слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області о 16 годині 08 хвилин в порядку ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України було затримано ОСОБА_5

15.06.2024 слідчим відділу РОТЗ СУ ГУ НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.1, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

15.04.2024 в період часу з 15:03 годин до 15:45 годин на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 слідчим проведено обшук транспортного засобу марки «Toyota» модель «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Toyota» модель «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 15.06.2024 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом на підставі ст. 98 КПК України.

Також зазначив, що з метою забезпечення можливого у майбутньому цивільного позову, враховуючи, що у провадженні встановлюються усі мотиви скоєння зазначеного злочину, в тому числі і корисливий, беручи до уваги, що санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено конфіскацію майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, тобто наявності корисливого мотиву, існують обґрунтовані підстави для накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене просив слідчого суддю накласти арешт на майно (шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном), а саме на майно вилучене під час обшуку транспортного засобу «Toyota» модель «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_5 , а саме: транспортний засіб марки «Toyota» модель «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки майно не може бути предметом конфіскації.

Заслухавши учасників судового розгляду клопотання, повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

У провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000749 від 11.04.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2, ч.3 ст.27, ч.3, ст.15, п.1, п.11, п.12 ст.115 КК України.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Так, слідчим суддею встановлено, що15.04.2024 в період часу з 15:03 годин до 15:45 годин на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 слідчим проведено обшук транспортного засобу марки «Toyota» модель «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Toyota» модель «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 15.06.2024 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом на підставі ст. 98 КПК України.

15.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2, ч.3 ст.27, ч.3, ст.15, п.1, п.11, п.12 ст.115 КК України.

Власником транспортного засобу є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Приписами ч.10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У той же час слідчий суддя зазначає, що статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Таким чином, частиною 3 ст.132 КПК встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У клопотанні прокурора порушено питання про арешт рухомого майна третьої особи, з метою відшкодування шкоди та його конфіскації, але матеріали клопотання не містять відомостей про те, що у кримінальному провадженні заявлені цивільні позови, що виключає можливість застосування такого заходу забезпечення як арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Крім того, не підлягає конфіскації майно третьої особи.

При цьому слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що потерпілі або прокурор мають право подати цивільній позов на будь-якій стадії кримінального провадження, але зазначає, що забезпечувати позов, який ще не заявлений є порушенням ст.41 Конституції України, а також ст. 17 Загальної декларації прав людини, яка проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Відтак, вимоги про накладення арешту задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 24.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1