Справа № 755/5533/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 22.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

21.02.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 13 год. 55 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де знайшов під деревом частину блістеру в якому знаходилась пігулка білого кольору.

Так, ОСОБА_3 , підняв з підлоги знайдену ним частину блістеру в якому знаходилась пігулка білого кольору та роздивившись вміст впевнився, що в щойно знайденій ним речі, а саме в частині блістеру в якому знаходилась пігулка білого кольору міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено - Метадон (фенадон).

В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання наркотичний засіб обіг якого обмежено - Метадон (фенадон).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , помістив незаконно придбаний ним блістер в якому знаходилась пігулка білого кольору всередині якого містився наркотичний засіб обіг якого обмежено - Метадон (фенадон) в праву зовнішню кишеню штанів, в яких він був для власного вживання без мети подальшого збуту.

Так, 21.02.2024, за адресою: АДРЕСА_4 , працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено -Метадон (фенадон).

В подальшому, 21.02.2024 в період часу з 13 год. 55 хв. до 14 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_4 , співробітниками поліції, було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_3 , добровільно дістав з правої зовнішньої кишені штанів, в яких він був та видав працівникам поліції блістер в якому знаходилась пігулка білого кольору в якій знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - Метадон (фенадон), масою 0,50 г.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді одного року позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2023 постановленим у справі № 755/9285/23 (провадження № 1-кп/755/1343/23), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2023, остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити з урахуванням ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 71, 309 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до цього вироку невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2023 у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили, зарахувавши при цьому вже відбутий строк покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року ухваленим у справі № 755/9285/23 (провадження № 1-кп/755/1343/23).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму в розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-24/12014 - НЗПРАП від 29.02.2024.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази по справі: фрагмент блістера в якому міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,022 г., що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 021516 від 04.03.2024) - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: