печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2215/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

представника власника майна - адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року у справі №757/36909/20-к в рамках кримінального провадження №0001113 від 03.12.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 (далі - власник майна, ОСОБА_4 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням скасування арешту на майно накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року у справі №757/36909/20-к в рамках кримінального провадження № 0001113 від 03.12.2020 року.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000299 від 14.04.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України, а також за фактами скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року у справі №757/36909/20-к у межах кримінального провадження № 0001113 від 03.12.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_9 , накладено арешт на тимчасово вилучене майно 26.08.2020 року у період часу з 10 год. 55 хв. до 12 год. 15 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 13.08.2020 в ході проведення обшуку автомобіля «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , який перебував за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська біля буд. 43/57, а саме на: автомобіль «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 .

Разом з тим, з моменту накладення арешту минуло майже 4 роки, слідчим не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001113 від 03.12.2020 року, на даний час відсутні будь-які відомості про те, що автомобіль відповідає критеріям речових доказів, ОСОБА_4 не є особою щодо якої здійснюється досудове розслідування, відтак, в накладенні арешту відпала потреба.

22.01.2024 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , надійшла заява про розгляд скарги за відсутності власника майна.

В судове засідання представник власника майна та власник майна не з`явились, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні представника особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000299 від 14.04.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України, а також за фактами скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року у справі №757/36909/20-к у межах кримінального провадження № 0001113 від 03.12.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_9 , накладено арешт на тимчасово вилучене майно 26.08.2020 року у період часу з 10 год. 55 хв. до 12 год. 15 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 13.08.2020 в ході проведення обшуку автомобіля «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , який перебував за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська біля буд. 43/57, а саме на: автомобіль «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 .

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, згідно ч. 2 та ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року вбачається, що при накладенні арешту на рахунки, слідчий суддя виходив з того, що вони є предметом кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000299 від 14.04.2022 року.

Разом з тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Як визначено у п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. ст. 94,132, 173 КПК України, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, кримінальне провадження № 0001113 зареєстроване 03.12.2020 року, ОСОБА_4 повідомлення про підозру не вручалося та він не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження № 0001113, даних, які б свідчили про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано.

Накладення арешту на зазначене майно є нерозумним та неспіврозмірним обмеженням права власності відносно завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, прокурор слідчому судді доказів, що автомобіль відповідає критеріям речового доказу не надав.

За таких обставин, враховуючи, що дослідженні в судовому засідання матеріали не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що автомобіль, який належить ОСОБА_4 , набуто в результаті вчинення злочину та/або є предметом кримінального правопорушення, що виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107. 170, 174. 307. 309. 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/36909/20-к від 01.09.2020 року в рамках кримінального провадження № 0001113 від 03.12.2020 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від №757/36909/20-к від 01.09.2020 року на транспортний засіб «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1