Справа №375/758/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2963/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Рокитнянського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року змінено. Визнано обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 травня 2020 року касаційну скаргу прокурора задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, 24 липня 2022 року приблизно о 10:02, ОСОБА_7 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів та неприязних відносин, у присутності малолітньої ОСОБА_8 , 2018 р.н., розбив скло водійських дверей, відкрив автомобіль, схопивши ОСОБА_9 за коси, витягнув її через водійські двері та кинув на асфальт, після чого умисно наніс їй кулаком чотири удари в голову. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 фізичного болю та заподіяв легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови в тім`яній області справа, синців на обличчі, шиї, лівому стегні, садна на лівій руці.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин. Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції, викладаючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, неодноразово посилається на факт вчинення ОСОБА_7 проступку у присутності малолітньої дитини - ОСОБА_8 , 2018 р.н. Тому, при зазначенні прокурором в обвинувальному акті обтяжуючої обставини, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, та при згоді ОСОБА_7 з усіма встановленими фактичними обставинами справи, враховуючи, що кримінальне провадження слухалось в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції мав би зробити висновок про наявність в діях обвинуваченого обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Разом з тим, суд першої інстанції з незрозумілих причин вказує на відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме вирок суду містить істотні суперечності.

Крім того, суд не в повній мірі врахував суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який, з метою доведення протиправного умислу до кінця, перегородив собою дорогу, внаслідок чого водій автомобіля ОСОБА_10 був вимушений припинити рух, вчинив конфлікт з водієм, розбив скло водійських дверцят, проігнорувавши при цьому присутність в автомобілі чотирирічної дитини - ОСОБА_8 , за допомогою сили рук, тримаючи за коси, витягнув через водійські дверцята потерпілу, кинув її на асфальт та лише потім почав наносити тілесні ушкодження, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_7 , а тому призначення йому покарання у виді штрафу, яке є найменш суворим в системі покарань, визначеній ст. 51 КК України, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Крім того, внаслідок порушення судом першої інстанції вимог ч.ч. 1, 2 ст. 67 КК України ОСОБА_7 не інкриміновано обтяжуючу обставину, передбачену п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, що також призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути серед іншого невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ч.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За змістом ч.1 ст. 420 КПК України, підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, через м`якість.

Так, відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального проступку, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, зокрема те, що він має місце реєстрації, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше несудимий, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліках.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував в повній мірі конкретних обставин провадження, зокрема поведінку ОСОБА_7 , який поводився агресивно та наносив удари потерпілій на очах її малолітньої доньки.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 680 грн, призначене ОСОБА_7 , не буде сприяти попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім цього, обгрунтованими є і доводи прокурора про безпідставне виключення обставини, що обтяжує покарання - вчення злочину в присутності дитини.

Так, перелік обставин, які обтяжують покарання, визначений ст. 67 КК України, і є вичерпним. Зокрема п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України визначено одну з обставин, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Також, відповідно до частини 2 вказаної норми закону, суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6 - 1, 7, 9, 10, 12, такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому було визнане судом першої інстанції доведеним та викладено в обвинувальному вироку, встановлено обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та надав показання в суді, ідентичні змісту обвинувального акта, у зв`язку з чим провадження слухалося в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не визнав зазначену обставину, як таку, що обтяжує покарання ОСОБА_7 жодним чином не мотивуваши свого рішення, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.

Обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник (ст. 421 КПК).

Ухвалюючи свій вирок, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до скоєного, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, не спеціальних обліках не перебуває. Наявність обставин, що пом`якшують покарання - щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального проступку. Обставиною, що обтяжує покарання колегія суддів визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, ч.2 ст.413, ст.ст.414, 418, п. 2 та п.4 ч. 1 ст. 420, ч.1 ст.421 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: